СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року                              м. Харків                        Справа № 922/2452/20  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя  Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.,
за участю представників:
позивача - не з`явився;
відповідача - адвокат Франковський Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" (вх. № 3106Х/3) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року (повний текст складено 29.09.2021, суддя Жиляєв Є.М.) у справі № 922/2452/20 
за позовом Фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни, м. Харків 
до відповідача Акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій", м. Харків
про стягнення 1045287,50 грн,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична особа-підприємець Рябініна Світлана Василівна звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій" про стягнення 46133,96 грн, з яких: 44756,53 грн сума основної заборгованості; 1153,38 грн пеня за період з 17.04.2020 по 04.08.2020; 224,05 грн інфляційних втрат за період з 17.04.2020 по 04.08.2020. Також, позивач просив суд розірвати укладений між сторонами договір про продаж квитків від 21.12.2017 №57/17. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.09.2021 у справі № 922/2452/20 у позові відмовлено.
Відповідач - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" 09.09.2021 за вх. № 21082 подав до Господарського суду Харківської області клопотання про винесення додаткового рішення про стягнення з позивача - ФОП Рябініної С.В. 27000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі № 922/2452/20 (суддя Жиляєв Є.М.) клопотання відповідача задоволено частково,   стягнуто з позивача - ФОП Рябініної С.В. на користь відповідача - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" 10400,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Відповідач - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове додаткове рішення, яким стягнути з позивача - ФОП Рябініної С.В. на користь відповідача - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" 27000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до укладеного договору про надання професійної правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021 вартість наданих клієнту послуг визначається на підставі звіту витраченого часу адвоката з розрахунку одна година - 1200 грн, а вартість представництва в суді є фіксованою та складає 2000 грн. До матеріалів справи наданого детальний опис виконаних робіт та понесених витрат, що свідчить про доведеність заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, скаржник наголошує, що позивачем не заперечувалась заявлена сума витрат на послуги адвоката. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 922/2452/20 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі п ч.ч. 4, 9     ст. 60 та п. 1 ч. 3 ст. 258 ГПК України, з наданням заявнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
Враховуючи усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2021 у справі № 922/2452/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи строк для подання заяв та клопотань по апеляційній скарзі, призначено розгляд справи № 922/2452/20 на 16.11.2021 о 09:30.
15.11.2021 на підставі розпорядження керівника апарату суду у зв`язку з відпусткою судді Попкова Д.О. здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 922/2452/20 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є. 
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Медуниці О.Є. здійснено автоматизований перерозподіл справи № 922/2452/20 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. 
За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку. 
Представник відповідача в судовому засіданні 16.11.2021 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судове  засідання 16.11.2021 не прибув, відзив на апеляційну скаргу не надав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення № 6102253913087 про вручення ухвали суду. 
Згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
На підставі зазначеного та враховуючи, що явка сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду справи упродовж розумного строку, апеляційний господарський суд дійшов висновку про перегляд додаткового рішення місцевого господарського суду за відсутності представника позивача.
Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, вислухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, зважаючи на таке. 
Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 ГПК України). 
Згідно з п. 3 ч. 1  ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, докази (договори, рахунки тощо) щодо розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішенням господарського суду Харківської області від 08.09.2021 у справі № 922/2452/20 у позові відмовлено.
       09.09.2021, тобто в межах п`ятиденного строку, визначеного абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, представник відповідача подав до господарського суду Харківської області  клопотання про винесення додаткового рішення щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу на загальну суму 27000,00 грн, а саме:
- складання та подача до суду відзиву на позов -12000,00 грн (10 год); 
-складання та подача до суду клопотання про поновлення пропущеного строку та приєднання доказів до матеріалів справи - 2400,00 грн (2 год); 
- складання та подача до суду письмових пояснень - 4800,00 грн (4 год); 
- участь адвоката у судовому засіданні І інстанції - 8000,00 грн (4 засідання).
      На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу до клопотання були надані копії таких документів: 
-копію договору про надання правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021; 
-копію додаткової угоди № 1 від 09.09.2021 до Договору про надання правничої допомоги №01/06-1 від 01.06.2021;
-копію звіту № 1 витраченого часу адвокатами за договором про надання правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021;
- копію платіжного доручення № 4702 від 09.09.2021 на суму 27000,00 грн.
Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 було прийнято у справі № 922/2452/20 додаткове рішення, яким клопотання відповідача задоволено частково,   стягнуто з позивача - ФОП Рябініної С.В. на користь відповідача - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" 10400,00 грн витрат на правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано тим, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу доведений та документально підтверджений лише на суму 10400,00 грн.
При цьому, суд зазначив, що надання адвокатом послуг щодо складання та подачі до суду клопотання про поновлення пропущеного строку та приєднання доказів до матеріалів справи, а також складання та подачі до суду письмових пояснень загальною вартістю 7200,00 грн в контексті даної справи не можна вважати такими, що є неминучими та необхідними, та здійснена на власний розсуд відповідача. Надання адвокатом послуг щодо складання та подачі до суду відзиву на позов доведений та документально підтверджений на суму 2400,00 грн. 
Проте, апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим та помилковим, оскільки він здійснений без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Розглядаючи питання законності та обґрунтованості додаткового рішення  Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі № 922/2452/20, яке  є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає таке. 
Порядок розподілу судових витрат визначає ст. 129 ГПК України.
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі відмови в позові, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.
Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з пп. 1-4 ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Отже, за змістом ч. 2 ст. 126 та абз. 1 ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката (в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо) встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг правничої допомоги і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною; розмір витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги за умови надання доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Отже, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. 
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.09.2020 у справі № 922/3724/19, від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, відступати від яких колегія суддів правових підстав не має.
 Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
       Відповідач на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу надав копію договору про надання правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021, укладеного між адвокатським об`єднанням "Декстра" та Акціонерним товариством "Харківське підприємство автобусних станцій" (клієнтом).
Відповідно до п.2.1.1. адвокат зобов`язується здійснити вивчення та надати правовий аналіз обставинам, які слугують підставами для подання позовної заяви; зробити аналіз судової практики; здійснити аналіз наявних письмових доказів на предмет належності та достатності, а також виготовити їх копії; підготувати та подати відповідну позовну заяву до господарського суду Харківської області; представляти інтереси Клієнта по даній справі у судах всіх інстанцій, сумлінно користуватися правами, наданими процесуальним законодавством України в інтересах Клієнта, складати інші необхідні супутні процесуальні документи та подавати їх до суду.
Згідно з п.4.2. договору обсяг правової допомоги враховується при визначені обгрунтованого розміру гонорару за наступними показниками:
- вартість послуг адвоката наданих Клієнту, в тому числі щодо виконання пункту 2.1.1. цього Договору - визначається на підставі звіту витраченого часу адвоката з розрахунку 1 (одна) година витраченого часу адвоката порівнює 1200 грн;
- вартість представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні (участь адвоката у судовому засіданні І інстанції) є фіксованою та складає 2000 грн за кожне судове засідання.
Відповідно до п.2.3.1. договору клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату розмірі та в строк погоджені, між ними у додатковій угоді до цього Договору.
Відповідачем також долучено до матеріалів справи належним чином засвідчену копію Додаткової угоди № 1 від 09.09.2021 до Договору про надання правничої допомоги №01/06-1 від 01.06.2021 з переліком, фактичним обсягом та вартістю наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №01/06-1 від 01.06.2021, наданих клієнту, а саме:
-   складання та подача до суду відзиву на позов -12000,00 грн (10 год); 
- складання та подача до суду клопотання про поновлення пропущеного строку та приєднання доказів до матеріалів справи - 2400,00 грн (2 год); 
-   складання та подача до суду письмових пояснень - 4800,00 грн (4 год); 
-   участь адвоката у судовому засіданні І інстанції - 8000,00 грн (4 засідання).
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Поняття "презумпція правочину" полягає в тому, що будь-які сумніви з приводу дійсності правочину повинні трактуватись на користь його правомірності, з метою недопущення порушення прав інших сторін такого правочину та забезпечення стабільності цивільних правовідносин.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018  у справі № 203/2612/13-ц.
Договір про надання правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021 та додаткова угода №1 до нього не визнано недійсними у встановленому чинним законодавством порядку, їх дійсність презюмується, у зв`язку з чим договір створює для сторін відповідні права та обов`язки. 
        На підтвердження надання правничої допомоги відповідачем надано належним чином засвідчені копії звітів витраченого часу адвокатом за договором про надання правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021, які відповідають даним Додаткової угоди № 1 від 09.09.2021.
Так, відповідно  до звітів, адвокатом виконано наступний обсяг роботи та витрачено час відповідно до предмету надання правової допомоги:
- складання та подача до суду відзиву на позов -12000,00 грн (10 год); 
- складання та подача до суду клопотання про поновлення пропущеного строку та приєднання доказів до матеріалів справи - 2400,00 грн (2 год); 
- складання та подача до суду письмових пояснень - 4800,00 грн (4 год); 
- участь адвоката у судових засіданнях суду І інстанції 03.08.2021, 10.08.2021, 07.09.2021, 08.09.2021) - 8000,00 грн (4 засідання). 
    Також у матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія платіжного доручення № 4702 від 09.09.2021 на суму 27000,00 грн, яка свідчить про оплату відповідачем наданої правничої допомоги. 
       За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Абз. 3 ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 (зі змінами), визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. 
Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у      ст.126 Господарського процесуального кодексу України     та у      ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
З огляду на приписи      ст. 15 Господарського процесуального кодексу України     при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
   На підставі зазначеного, проаналізувавши подані відповідачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що розмір витрат, про відшкодування яких просить відповідач, є співмірним зі складністю справи, матеріали зазначеної справи містять велику кількість документів, на дослідження яких адвокат мав би витратити значний час, а також зважаючи на значну тривалість розгляду справи судом та кількість і тривалість судових засідань, в яких брав участь залучений відповідачем адвокат, суд апеляційної інстанції вважає підтвердженими витрати відповідача на професійну правничу допомогу визначені у додатковій угоді № 1 від 09.09.2021 до договору та надані відповідно до звіту витраченого часу за договором про надання правничої допомоги № 01/06-1 від 01.06.2021 у сумі 27000,00 грн.
Враховуючи те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами,  позивачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до      ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати відповідача на правничу професійну допомогу у суді першої інстанції в сумі 27000,00 грн покладаються на позивача.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 
Згідно зі ст. 86 ГПК України,   суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. 
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції  дійшов висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду прийняте з не повним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, що є підставою для його скасування та задоволення апеляційної скарги відповідача.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, п. 2 ч. 1 та ч. 14 ст. 129, ч. 1 ст. 254, ст.ст. 269,    270, ч. 1 ст. 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1    ст. 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційну скаргу відповідача - АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" задовольнити.
 Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року у справі № 922/2452/20 скасувати та прийняти нове додаткове рішення, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій" ( код ЄДРПОУ 03115293, 61001, м. Харків, пр.-т Гагаріна, буд. 22) витрати на правничу допомогу у сумі 27 000,00 грн. 

     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.11.2021 .

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Пелипенко

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна