ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2835/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,        

          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року в адміністративній справі №340/2835/21 за позовом  ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                   ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації про:визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації які полягають у зменшені розміру щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 05 травня за 2016-2021 роки; зобов`язання Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня період 2016-2021 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016-2021 роки», з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня  2021 року позовну заяву задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації які полягають у зменшені розміру щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 05 травня за 2016-2020 роки та про зобов`язання Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня період 2016-2020 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016-2020 роки», з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги – повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з вказаним позовом, у зв`язку з чим постановив ухвалу про повернення позовної заяви, чим порушив його право на доступ до правосуддя.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду без поважних причин, оскільки про невідповідність розміру одноразової грошової допомоги до 5 травня вимогам закону, позивач міг дізнатися в день виплати коштів.
Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що з даним позовом позивач звернувся до суду лише 07.06.2021 р., тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, який стосовно позовних вимог за 2016 рік слід обраховувати з 30.09.2016 р., за 2017 рік – з 30.09.2017 р., за 2018 рік – з 30.09.2018 р., за 2019 рік слід обраховувати з 30.09.2019 р., а стосовно позовних вимог за 2020 рік – з 30.09.2020 р.
14.06.2021 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну було залишено без руху та надано позивачу термін десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням підстав для поновлення строку.
25.06.2021 року ОСОБА_1 на зазначену ухвалу подано заяву щодо поновлення строку на звернення до суду, яку мотивовано тим, що про порушення своїх прав позивач дізнався в кінці березня 2021 року з рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі №1-247/2018 (3393/18). 
30.06.2021 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду в задоволені заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою було відмовлено, оскільки позивач в заяві про поновлення пропуску строку звернення до суду посилався на обставини, які не відповідають вимогам положень статей 122, 123 КАС України. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 2 ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
За приписами ч. 1ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Таким чином, для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).
Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Враховуючи вищевикладені положення правових норм та обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для поновлення строку на звернення до суду в частині позовних вимог за період 2016-2020 р.р., оскільки належними доказами позивач не підтвердив існування обставин, які унеможливили з об`єктивних причин своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). 
Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Водночас, щодо позовних вимог про стягнення разової грошової допомоги за 2020 рік колегія суддів зазначає. 
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Згідно із ч. 4 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідно обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 607/7919/17.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року в адміністративній справі №340/2835/21  – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.
    
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов