ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 260/639/20 пров. № А/857/3084/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                         Довгополова О.М.,
суддів                                                              Гуляка В.В., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання     Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №260/639/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -
суддя (судді) в суді першої інстанції - Калинич Я.М.
час ухвалення рішення: 08:49:26,
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту судового рішення: 11.01.2021 року,

                                                        В С Т А Н О В И В:          

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області, в якому просив Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 р. №434 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Тячівського ВП ГУНП”, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_1 . Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 р. №39 о/с “По особовому складу” в частині звільнення старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області днем 12.02.2020 року. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.02.2020 р. по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що за наслідками розгляду службового розслідування 12.02.2020 року ГУНП було винесено наказ №434 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , де в резолютивній частині, частиною другою було зазначено, що за грубе порушення службової дисципліни, порушення вимог пункту 1, підпунктів 1, 2, 3 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІ, пунктів 1, 2, 3 статті 18, статті 64 ЗУ “Про Національну поліцію”, абзаців 1, 2, З, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пунктів 6, 7 розділу II Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893. Наказом ГУНП в Закарпатській області № 39 о/с від 12.02.2020 року позивача було звільнено. Оскільки Висновок службового розслідування не містить доказів, які б реально свідчили про вчинення ним будь-якого дисциплінарного проступку, всупереч п. 4 р. 5 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом № 893 від 07.11.2018р., службовим розслідуванням не встановлено жодної із обставин, які є основними для вирішення питання про притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Оскільки, при прийнятті оскаржених рішень відповідачем не враховано те, що звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, позивач вважає, що винесений наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 року № 434 та наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020р. № 39 о/с “По особовому складу” про звільнення з національної поліції є безпідставним.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 40108913) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано п. 2 Наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 року № 434 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Тячівського відділу поліції ГУНП” щодо звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 року № 39 о/с “По особовому складу” в частині щодо звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 12.02.2020 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 40108913) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 13 лютого 2020 року до 21 грудня 2020 року в розмірі 168916,62 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень 62 коп.) грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та виплати на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення у межах стягнення за один місяць в розмірі 16575,93 грн. допущено до негайного виконання.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Апелянт вважає, що зазначена поведінка ОСОБА_2 безумовно призвела до підриву авторитету органів поліції, формування негативної думки у населення про поліцію та дискредитації звання працівника поліції, що відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, присяги працівника поліції.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої  статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в Національній поліції України на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до 12 лютого 2020 року.
Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області “Про створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування” від 10.02.2020 року №408 було призначено службове розслідування за фактом неправомірних дій окремих поліцейських Тячівського ВП ГУНП.
За результатами проведеного службового розслідування складено Висновок про результати службового розслідування від 11.02.2020 року, яким встановлено, що 09.02.2020 року о 12:35 год. до чергової частини Мукачівського ВП ГУНП надійшла інформація від т.в.о. начальника Мукачівського ВП майора поліції К. Романюка про те, що йому зателефонував гр. ОСОБА_3 , який представився депутатом Мукачівської міської об`єднаної територіальної громади (партія-“Єдиний Центр”) та повідомив, що в м. Мукачеві патрулі Національної гвардії, які несуть службу спільно з працівниками поліції, здійснюють перевірку документів, що посвідчують особу у громадян, а у разі відсутності при собі вказаних документів за недоставляння їх до відділу поліції вимагають грошову винагороду.
Вказану подію зареєстровано в ITC ІПНП (ЄО) Мукачівського ВП ГУНП від 09.02.2020 року № 1445.
У ході службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу ГУНП № 394 від 07.02.2020 року на території м. Мукачева у період з 09.02.2020 року до 01.03.2020 року проводяться профілактичні заходи, спрямовані на стабілізацію криміногенної ситуації. Також до охорони громадського порядку в даному населеному пункті, відповідно до запиту керівництва ГУНП в Закарпатській області від 08.02.2020 року № 231/106/01/8-2020, залучені військовослужбовці 8 окремого оперативного полку Національної гвардії України ім. Івана Бріуна (в/ч 3028, розташована в м. Калинівка, Вінницької області).
До несення служби, згідно розстановки сил та засобів Мукачівського відділу поліції, заступив дільничний офіцер поліції сектору превенції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був визначений старшим спільного з військовослужбовцями Національної гвардії наряду у складі прапорщика ОСОБА_5 та старшого сержанта ОСОБА_6 
Рухаючись до визначених місць несення служби наряди дійшли до пл. Миру, де неподалік готелю “Зірка” Ю. Сабадош зупинив для перевірки документів гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 . Після проведеної перевірки та встановлення анкетних даних вказаного громадянина, з його слів, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв`язку із відсутністю підстав для затримання та доставляння ОСОБА_11 до Мукачівського відділу поліції, відпустили його та відійшли до іншого спільного наряду, який в цей час знаходився неподалік. В подальшому до гр. ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_12 який, зі слів гр. ОСОБА_11 , став вимагати та в подальшому отримав від нього грошові кошти в сумі 200 гривень за недоставляння останнього до відділу поліції, у зв`язку з відсутністю у нього при собі документів, що посвідчують особу.
Факт отримання неправомірної вигоди ОСОБА_13 було зафіксовано на камері відеоспостереження “Безпечне місто”, розташованої на площі Миру в м. Мукачево, яке опубліковано в Інтернет мережі на сайті “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”.
У подальшому ОСОБА_12 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пішли на визначений маршрут патрулювання.
ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_16 та ОСОБА_17 продовжили патрулювання центральної частини міста. Близько 11:00 год. на пл. Миру, неподалік магазину з продажу ювелірних виробів, до даного наряду підійшов охоронник цього магазину гр. ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_3 , який звернувшись до поліцейських попросив повернути отримані від гр. ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 200 гривень, про що йому було відомо від останнього. У відповідь на це ОСОБА_19 , зі слів охоронника, повернув йому вказану суму грошей, після чого даний наряд продовжив патрулювання.
Опитані ОСОБА_20 та ОСОБА_15 повідомили, що під час перевірки гр. ОСОБА_11 останній показав поліцейським та військовослужбовцям, які входили до складу іншого наряду, вміст свого пакету. Після цього, ОСОБА_15 продовжив робити запис у свій контрольний листок, а після його заповнення здійснював спостереження за громадянами та забезпечував охорону публічного порядку. Також ОСОБА_20 та ОСОБА_15 зазначили, що вони не бачили, щоб ОСОБА_12 спілкувався один на один з гр. ОСОБА_21 . Також їм не відомі будь-які відомості щодо отримання грошових коштів поліцейськими або військовослужбовцями НГУ.
Опитані у ході службового розслідування працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 та ОСОБА_8 заперечили факт вимагання та отримання будь-якої грошової винагороди від громадян міста, за час несення служби 09.02.2020 року у м. Мукачеві, та зазначили, що про відомості такого змісту їм нічого не відомо. Крім цього, ОСОБА_19 зазначив, що під час несення служби жодних грошових коштів нікому не повертав і про зазначені відомості йому нічого не відомо.
Допущені ОСОБА_13 та ОСОБА_17 порушення стали можливими внаслідок їх неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, ігнорування вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, недотримання вимог ст. 18, 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ “Про Національну поліцію”. Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушенггя та інші події, затвердженої наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, що проявилось у приховуванні від обліку кримінального правопорушення, вчиненні неправомірних дій відносно гр. ОСОБА_11 , неінформуванні керівництва Мукачівського ВП ГУНП та служби “ 102” щодо повідомлення гр. ОСОБА_23 про неправомірні дії відносно гр. ОСОБА_11 , порушенні присяги працівника поліції, скоєнні вчинку, який компрометує їх як поліцейських, а також наданні неправдивих відомостей у ході службового розслідування, з метою уникнення від відповідальності.
За наслідками розгляду даного службового розслідування 12.02.2020 року ГУНП було винесено наказ №434: 
- за грубе порушення службової дисципліни, порушення вимог пункту 1, підпунктів 1, 2, з пункту з статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІ, 
- пунктів 1, 2, 3 статті 18, статті 64 ЗУ “Про Національну поліцію”,
- абзаців 1, 2, 3, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179,
- пунктів 6, 7 розділу II Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, 
- пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що проявилось у приховуванні від обліку кримінального правопорушення, вчиненні неправомірних дій відносно гр. ОСОБА_11 , неінформуванні керівництва Мукачівського ВП ГУНП та служби “ 102” щодо повідомлення гр. ОСОБА_23 про неправомірні дії відносно гр. ОСОБА_11 , порушенні присяги працівника поліції, скоєнні вчинку, який компрометує його як поліцейського, а також наданні неправдивих пояснень у ході службового розслідування, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 , у відповідності до підпункту 7 пункту З статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, звільнити зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Закарпатській області № 39 о/с від 12.02.2020 року відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію”, звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області - з 12 лютого 2020 року.
Суд першої інстанції при розгляді даного спору виходив з того, що матеріалами службового розслідування, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту НП України, не доведено наявності вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку та не конкретизовано, в чому ж саме полягає порушення позивачем вимог Закону України “Про Національну поліцію”, Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, які дії в їх порушення вчинив чи не вчинив позивач, тому пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 р. № 434 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення з органів поліції, є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного наказу відповідача виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України “Про Національну поліцію” №580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VІІІ).
Відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині першій статті 18 Закону №580-VІІІ передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Статтею 64 Закону №580-VІІІ визначено текст Присяги працівника поліції.
Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, який введено в дію Законом України (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2018, № 29, ст.233).
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного Статуту:
1. Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
2. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
3. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України “Про Національну поліцію”, зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Частиною першою статті 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає:
- в порушенні ним службової дисципліни,
-невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі,
- порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських,
- а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно положень частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.18, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2019 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Пунктом першим Розділу V Порядку №893 закріплено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського:
1) з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення,
2) установлення:
- причин і умов учинення дисциплінарного проступку,
- вини поліцейського,
- ступеня тяжкості дисциплінарного проступку,
- розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно п. 2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України “Про захист персональних даних”, “Про державну таємницю” та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п. 5 розділу IV Порядку №893).
Відповідно до п. 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити:
- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
- вид і розмір заподіяної шкоди;
- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Зі змісту оскарженого наказу ГУ НП в Закарпатській області від 12.02.2020 року №434 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області видно, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію”.
Згідно зі ст. 18 Закону 580 поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно- правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Основні вимоги до поведінки поліцейського встановлені у Розділі ІІ Правил, а саме:
1. Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;
- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;
- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України “Про Національну поліцію”, “Про запобігання корупції” та іншими актами законодавства України;
- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;
- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;
- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;
- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;
- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;
- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
З аналізу зазначених норм законодавства видно, що такі є загальними та окреслюють коло обов`язків та правила поведінки поліцейських. Для встановлення факту порушення необхідно конкретизувати, які саме дії чи бездіяльність призвели до порушення. Однак, такої конкретизації зроблено не було.
Судом першої інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено ні матеріалами службового розслідування ні під час судового розгляду порушення позивачем підпунктів 1, 2, 3, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, про що вказано в оскаржуваних наказах та на порушення як на підставу вказано у висновку службового розслідування.
Відповідач, посилаючись на порушення Правил етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС № 1179 від 09.11.2016 року, чітко не вказав які саме правила були порушені і виходячи зі змісту вказаних норм в діях позивача взагалі не має будь-яких порушень, визначених даним документом.
Щодо порушень позивачем пунктів 6, 7 розділу II Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, що проявилось у вчиненні неправомірних дій відносно гр. ОСОБА_11 , неінформуванні керівництва Мукачівського ВП ГУНП та служби “ 102” щодо повідомлення гр. ОСОБА_23 про неправомірні дії відносно гр. ОСОБА_11 слід зазначити наступне.
Поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції “ 102” і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події (п.6 Інструкції).
Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки (п.7 Інструкції).
Судом першої інстанції встановлено, що з матеріалів справи та матеріалів службового розслідування видно, що позивачем не було виявлено, а також він не отримував інформацію від ОСОБА_24 (в даному випадку щодо вимагання або отримання грошей від ОСОБА_25 ) про кримінальне правопорушення чи іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою, самостійно не виявляв з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, а тому у нього був відсутній обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповісти про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Доказів протилежного відповідачем не надано.
Щодо порушень пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, суд звертає увагу на слідуюче.
Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування (п. 7 розділу IV Порядку).
В матеріалах службового розслідування містяться пояснення ОСОБА_1 , надані ним 10.02.2020 року по суті заданих запитань члену дисциплінарної комісії ОСОБА_26 . Встановлення факту надання завідомо неправдивих пояснень можливе тільки в межах ст. 384 ККУ, а інших фактів надання позивачем завідомо неправдивих пояснень ні судом, ні матеріалами службового розслідування не встановлено.
Вказівка на порушення ст.1 ЗУ про “Дисциплінарний статут Національної поліції України” не відповідає дійсності, оскільки в даному законі немає будь-яких норм, які були порушені позивачем.
Врахувавши зазначене, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами службового розслідування, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту НП України, не доведено наявності вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку та не конкретизовано, в чому ж саме полягає порушення позивачем вимог Закону України “Про Національну поліцію”, Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події.
Зазначений висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 червня 2019 року у справі №823/1562/15.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.          
Даний висновок зазначений Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 року у справі №826/21809/15.
У рішенні ЄСПЛ “Лавентс проти Латвії” (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002 суд зробив наступний висновок: Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загальноправова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі “Аллене де Рібермон проти Франції” підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави”.
Суд першої інстанції врахувавши наведене дійшов вірного висновку, що п. 2 Наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 р. № 434 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення з органів поліції, є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки наказ від 12.02.2020 р. № 434 є протиправним, то і прийнятий на його підставі наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.02.2020 року № 39 о/с “По особовому складу” щодо звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України “Про запобігання корупції” іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” (далі Порядок 100) та згідно п. “з” ст. 1 Порядку 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Пунктом 3 ч.2 Порядку 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до п.8 ч.2 Порядку 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно з абзацом п`ятим п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.
Згідно Довідки про заробітну плату, яка видана ОСОБА_1 УФЗБО ГУ НП в Закарпатській області, його заробітна плата за останні два місяці перед звільненням становила 33151,96 грн., а середньоденна виходячи із 42 робочих днів – 789,33 грн.
З моменту звільнення позивача із займаної посади минуло 214 робочих днів, то середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 214 х 789,33 = 168916,62 грн.
Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №260/639/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 02 листопада 2021 року.