ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 листопада 2021 року           справа №200/2195/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - Прийми Романа Сергійовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року (повне судове рішення складено 09 серпня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/2195/21-а (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                           УСТАНОВИВ:

01 березня 2021 року позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною відмови щодо виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 ; зобов`язання виплатити недоотриману пенсію померлого батька ОСОБА_2 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 під час перебування в гостях в селищі Єрмаково Вологодського району, Волгоградської області Російської Федерації, з яким вона проживала за місцем реєстрації на тимчасово окупованій території. Після смерті її батька залишилась недоотримана пенсія за вислугою років, призначена відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Внаслідок ведення карантинних обмежень позивач лише серпні 2020 року звернулась до відповідача для отримання недоотриманої пенсії померлого батька, проте в усному порядку її повідомили, що в неї відсутні документи, які б підтверджували спільне проживання з батьком на день його смерті. На неодноразові звернення щодо виплати недоотриманої пенсії відповідачем надано відповідь, що позивачу необхідно надати оригінал довідки про сумісне проживання з батьком на день його смерті за фактичним місцем проживання, та у зв`язку зі спливом 6-місячного терміну для звернення, передбаченого ст. 61 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року. Відмову щодо виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 вважає протиправною, просила задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі № 200/2195/21-а у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.                                                                                           В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавленим права на одержання належних їй сум.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Буддьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 12 грудня 1996 року), РНОКПП НОМЕР_2 , є особою, що претендує на отримання пенсії за померлого батька (а.с. 8-9).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 вересня 1968 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 . (а.с. 18)
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 24 вересня 1988 року ОСОБА_3 після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_4 . (а.с. 19)
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17 лютого 2020 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Управлінням запису актів цивільного стану Вологодської області складено запис акту про смерть №170209350000100581005. (а.с. 20)
02.09.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою від 31.08.2020 року про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 . (а.с. 23-24)
На адвокатський запит представника позивача з питань виплати недоотриманої пенсії відповідач надав відповідь листом від 27.10.2020 року №0500-0302-8/19890, відповідно до якої ОСОБА_5 заяву з врахуванням вимог п. 4 Постанови №3-1 до органу Пенсійного фонду України за місцем перебування на обліку ОСОБА_2 не надано. Додатково повідомлено, що ОСОБА_5 необхідно надати оригінал довідки про сумісне проживання з ОСОБА_2 на день смерті. (а.с. 29) 
На адвокатський запит представника позивача з питань виплати недоотриманої пенсії відповідач надав відповідь листом від 02.11.2020 року №0500-0302-8/20281 аналогічного змісту. (а.с. 31)
На адвокатський запит представника позивача з питань виплати недоотриманої пенсії за померлого батька ОСОБА_2  відповідач надав відповідь листом від 02.02.2021 року №0500-0304-8/2381, відповідно до якої до заяви від 09.09.2020 року на виплату недоотриманої пенсії надано неповний пакет документів, про що раніше повідомлено ОСОБА_5 листом від 11.09.2020 року №0500-0304-8/16737. Крім того, оскільки ОСОБА_2  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а заява про нарахування та виплату недоотриманої пенсії надійшла до Головного управління 09.09.2020 року, підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні у зв`язку зі спливом 6-місячного терміну для звернення. Враховуючи зазначене, право на отримання недоотриманої пенсії відсутнє.  (а.с. 34).
Спірною обставиною у справі є правові підстави для відмови у виплаті недоотриманої пенсії померлого в зв`язку з порушенням 6 місячного строку на звернення.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов наступних висновків.
Батько позивачки, ОСОБА_2 , перебував на обліку в ГУ ПФУ у Донецької області та отримував пенсію відповідно до  Закону №2262.  Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17 лютого 2020 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , Управлінням запису актів цивільного стану Вологодської області складено запис акту про смерть №170209350000100581005. 
Позивач, як особа, що має родинні зв`язки з пенсіонером, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату недоодержаної пенсії  31.08.2020 року, тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті ОСОБА_2 .
Судом зазначено, що строк, встановлений ст. 61  Закону №2262, є присічним, і можливість його поновлення,  продовження  законом  не передбачена. Значення такого строку полягає у тому, щоб припинити дію за певних обставин.
Присічні строки - це не звичайні строки здійснення суб`єктивних прав, а особливі строки, сплив яких призводить до припинення суб`єктивних прав і обов`язків. Більше того, позивач жодним чином не обґрунтувала існування об`єктивних чинників, які вплинули на можливість вчасного звернення позивача до Пенсійного фонду з відповідною заявою.
Крім того, у даному випадку суд позбавлений права встановлювати природу самої виплати в контексті можливості такої бути успадкованою, оскільки вказане охоплюється приватно-правовими відносинами, а не публічними.
При зверненні до органу Пенсійного фонду позивач не надала відповідачу документів, які б підтверджували, що сума виплати недоотриманої пенсії є спадковим майном (наприклад, свідоцтва про спадщину, судового рішення, яке набрало законної сили відповідно до якого визнано право на вказані кошти в порядку спадкування за позивачем), та звернулась  поза межами   визначеного строку, а тому з огляду на приписи спеціальної норми, а саме ст. 61  Закону №2262, з позиції суду відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його заяви.
Посилання позивача на введення карантинних обмежень суд не бере до уваги тому, що органи Пенсійного фонду, нотаріальні органи, суди виконували свої функції відповідно до діючого законодавства.
Крім того, позивач мав достатній час та змогу подати відповідну заяву до органів Пенсійного фонду через вебпортал Пенсійного фонду ://portal.pfu.ua  за допомогою електронного цифрового підпису, банківської картки чи оператора мобільного зв`язку, що позбавило б необхідності особистого звернення до органів пенсійного фонду.
В матеріалах справи наявна довідка №74 від 06.07.2021 року про сумісне проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_2 , проте суд не приймає її в якості доказу та не надає оцінку, оскільки зазначену довідку не було надано відповідачу разом із заявою про виплату недоплаченої пенсії від 31.08.2020 року і не відсутність наданої довідки слугувало підставою для відмови з боку пенсійного органу.
З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються КАС України. 
Згідно частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; «публічно-правовий спір» - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (стаття 4 КАС).
З аналізу наведених норм права вбачається, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З аналізу вимог ЦПК України та КАС України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.
У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності -входять до складу спадщини.
Таким чином, аналіз статей 1218, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаних виплат.
Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого батька з порушенням 6 місяців, а саме не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.ч. 1, 3 ст. 61 Закону № 2262), то дія зазначеного Закону вже не поширюється на вирішення зазначених спірних правовідносин, які з цього моменту мають вирішуватися в порядку спадкування, тобто за правилами цивільного судочинства.                                                                                                              З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що цей спір обумовлений порушенням приватного права позивача. Тобто, між сторонами існує спір про право, даний спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 12.02.2020 у справі № 638/11604/19, № 642/6946/18, від 04 березня 2020 року у справі № 219/11809/15-а.
Відтак, цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки носить приватноправовий характер, який обумовлений порушенням приватного права спадкоємця на отримання коштів та має вирішуватися загальними судами у порядку цивільного судочинства. 
Отже, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.
Згідно п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.
Зважаючи на допущені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - Прийми Романа Сергійовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі № 200/2195/21-а – задовольнити частково. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі № 200/2195/21-а – скасувати. 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – закрити.
Повне судове рішення – 02 листопада 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                      Т.Г. Гаврищук
                                                                                                                                                                                                                                                              І.В. Сіваченко