Номер провадження: 22-ц/813/8557/21 
Номер справи місцевого суду: 495/738/21
Головуючий у першій інстанції Заверюха В.О.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів:Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Заверюха В.О., по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -
в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зацікавлена особа: ОСОБА_1 .
26.04.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про залишення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2021 року заява ОСОБА_2 про залишення заяви без розгляду задоволена.
Заява ОСОБА_2 , зацікавлена особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишена без розгляду.
В той же день, 06 травня 2021 року, однак після постановлення ухвали, ОСОБА_2 подав до суду заяву про закриття провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про закриття провадження, закрити провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_2 помилково керувався ст. 257 ЦПУ України замість ст. 255 ЦПК України, оскільки заявник звернувшись до суду з заявою, просив залишити його заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду без права повторної подачі. Також суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_2 у своєї заяві не зазначив причини та обставини, внаслідок яких виникла необхідність залишити подану ним заяву без розгляду.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, ухвала суду є законною, оскільки у заяві чітко зазначено про бажання залишити заяву без розгляду.
11 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій відзиває свою заяву від 06 травня 2021 року, в якій помилково було зазначено про закриття провадження, оскільки неправильно сформував свою думку та мав на увазі про залишення заяви без розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Залишаючи заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заявник скористався своїм процесуальним правом, подавши відповідну заяву про залишення без розгляду його заяви, тому наявні підстави, передбачені положеннями статті 257 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи 08 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зацікавлена особа: ОСОБА_1 .
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_2 .
У зв`язку з задоволенням заяви зацікавленої особи про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2 , цивільна справа передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2021 року цивільна справа за заявою ОСОБА_2 прийнята до провадження та призначена до розгляду на 06 травня 2021 року.
26.04.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про залишення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду.
Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.
Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо заявник звернувся з таким клопотанням.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18 (провадження № 61-2228св20), від 29 червня 2021 року у справі № 505/3083/13-ц (провадження № 61-4773св19).
Відповідно до частини третьої статті 217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.
Отже, ОСОБА_2 правомірно скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ЦПК України, подавши заяву про залишення заяви без розгляду до початку судового засідання, призначеного на 06 травня 2021 року.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_2 помилково керувався ст. 257 ЦПУ України замість ст. 255 ЦПК України, оскільки заявник звернувшись до суду з заявою, просив залишити його заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без розгляду без права повторної подачі, а також суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_2 у своєї заяві не зазначив причини та обставини, внаслідок яких виникла необхідність залишити подану ним заяву без розгляду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 відкликав свою заяву, подану 06 травня 2021 року, в якій помилково зазначив про закриття провадження.
Колегія суддів звертає увагу, що подання заяви про залишення заяви без розгляду є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу.
При цьому надане право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи та суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2021 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда