Справа № 308/5832/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       28 жовтня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі: 
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів: Кожух О.А., Готри Т.Ю.
з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Ужгородської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 червня 2020 року у складі судді Лемак О.В., про забезпечення позову ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на земельну ділянку, -
встановив:

19.06.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до Ужгородської міської ради та ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на земельну ділянку. Позивач просив: визнати незаконним і скасувати пункт 1.1. рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що оспореним пунктом рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 № 1990 порушуються цивільні (земельні) права позивача. Так, пунктом 1.17. рішення Ужгородської міської ради від 24.12.2019 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Позивачу був розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність указаної земельної ділянки, однак ділянка у власність не була передана через бездіяльність міської ради. У подальшому рішенням міської ради аналогічний дозвіл був наданий ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку, проект землеустрою щодо відведення якої раніше було дозволено отримати позивачу.

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову. Заяву мотивовано тим, що між сторонами виник спір та існує обґрунтоване припущення про те, що Ужгородська міська рада затвердить проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 та надасть її у власність. Наявність оскаржуваного рішення дає можливість ОСОБА_1 отримати у власність спірну земельну ділянку. У такому разі виконання рішення суду про задоволення позову, якщо таке буде ухвалене, буде істотно утруднене або стане неможливим, відтак фактично неможливим стане ефективний захист, поновлення порушеного права позивача. Існує очевидна небезпека заподіяння шкоди законним інтересам позивача. Позивач просив забезпечити позов шляхом: зупинення дії рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині пункту 1.1., яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; заборони Ужгородській міській раді, в тому числі, відділу землекористування Ужгородської міської ради, погоджувати ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 та передавати її у власність чи користування; заборони Ужгородській міській раді затверджувати ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 та передавати її у власність чи користування.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.06.2020 року заяву позивача ОСОБА_2 задоволено, забезпечено позов шляхом: зупинення дії рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині пункту 1.1., яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; заборони Ужгородській міській раді, в тому числі, відділу землекористування Ужгородської міської ради, погоджувати ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 та передавати її у власність чи користування; заборони Ужгородській міській раді затверджувати ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 та передавати її у власність чи користування.

В апеляційній скарзі відповідач Ужгородська міська рада ставить питання про скасування ухвали суду як постановленої з порушенням норм процесуального права та про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Доводи скарги зводяться до наступного.
Ухвала суду не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки суд в порядку забезпечення позову зупинив дію рішення міської ради, яке є актом індивідуальної дії, розраховане на персональне застосування та після реалізації вичерпує свою дію. Тому забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення, яке вичерпало свою дію, недоречне. Забезпечення позову шляхом заборони міській раді та її підрозділу погоджувати проект землеустрою відповідачки, тобто, заборони здійснювати свої прямі повноваження, недопустиме, позаяк є втручанням у компетенцію та повноваження органу місцевого самоврядування. Заява про забезпечення позову необґрунтована по суті: стосовно того, чи виник спір, чи є співмірними запропоновані види забезпечення позову позовним вимогам тощо. Позивачем не враховувалися інші можливості забезпечення позову.

Ухвалу суду про забезпечення позову оскаржила і відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Орбан Н.Л., яка просить дану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову – відмовити.
Зазначає, що забезпечивши позов суд порушив норми процесуального права. Так, суд не вправі був забезпечувати позов шляхом зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування, оскільки це є втручанням у діяльність цього органу. Крім того, оцінка законності рішення органу місцевого самоврядування буде даватися під час розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову. Зупинивши дію оскаржуваного акту органу місцевого самоврядування, суд фактично вирішив спір по суті вже в момент забезпечення позову. Позивач не довів порушення своїх прав по суті. Ані в нього, ані у відповідачки на цьому етапі немає сформованих земельних ділянок, державна реєстрація ділянок у складі Державного земельного кадастру не проводилася. Вимога про визнання права власності на земельну ділянку некоректна, оскільки таке право може набуватися за процедурою, передбаченою нормами ЗК України. Суд не вправі підміняти собою орган місцевого самоврядування у цих відносинах.

У відзивах на апеляції відповідачів позивач ОСОБА_2 вказує на їхню необґрунтованість, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду про забезпечення позову без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. 
Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та пояснення представника апелянта – Ужгородської міської ради, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов`язаний подавати суду докази.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права(інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого : розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання чи невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до Ужгородської міської ради та ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на земельну ділянку. Просив суд: визнати незаконним і скасувати пункт 1.1. рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 .
Заявлений позов мотивований тим, що оспорюваним пунктом рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 № 1990 порушуються цивільні (земельні) права позивача. Так, пунктом 1.17. рішення Ужгородської міської ради від 24.12.2019 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Позивачу був розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність указаної земельної ділянки, однак ділянка у власність не була передана через бездіяльність міської ради. У подальшому рішенням міської ради аналогічний дозвіл був наданий ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку, проект землеустрою щодо відведення якої раніше було дозволено отримати позивачу.
Таким чином, зі змісту заявлених вимог слідує, що предметом позову у даній справі є правомірність прийняття Ужгородською міською радою Закарпатської області рішення від 04.06.2020 № 1990, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , на яку претендує позивач, і на яку йому раніше рішенням Ужгородської міської ради від 24.12.2019 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність указаної земельної ділянки,
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір щодо земельної ділянки та існує обґрунтоване припущення про те, що Ужгородська міська рада затвердить проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 та надасть її у власність ОСОБА_1 , що істотно утруднить або взагалі унеможливить ефективний захист, поновлення порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Реалізація оскарженого рішення Ужгородської міської ради, затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки призведе до зміни юридичного статусу даної земельної ділянки, що беззаперечно ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову, та потягне для позивача негативні наслідки і вимушеності чергового звернення до суду за захистом порушених прав.
Вид забезпечення позову у вигляді заборони Ужгородській міській раді та її виконавчим органам до розгляду спору по суті розглядати у межах відповідної компетенції питання про погодження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , розробленого на підставі пункту 1.1. рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», про затвердження цього проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки відповідає предмету позову, а заборона вчиняти певні дії стосуються предмета (об`єкта) щодо якого наявний спір.
Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та Ужгородської міської ради в цій частині є безпідставними і необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу.
Разом з тим, вид забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині пункту 1.1., яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у власність щодо земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , на думку колегії суддів, не є належним способом забезпечення позову у даній справі і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, оскільки вирішенням питання про зупинення дії оскаржуваного акту органу місцевого самоврядування фактично надається оцінка щодо дійсності і правомірності даного рішення, що є предметом розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.
В цій частині заява позивача є безпідставною і не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не звернув увагу на вищевказані обставини справи та вимоги закони і неправомірно задовольнив в повному обсязі подану заяву про забезпечення позову.
Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку , що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення поданої заяви з вищенаведених підстав.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
постановив:
Апеляційні скарги Ужгородської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року скасувати.
Заяву ОСОБА_2 про забезпечення його позову до Ужгородської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково. 
До вирішення спору по суті заборонити Ужгородській міській раді та її виконавчим органам розглядати у межах відповідної компетенції питання про погодження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0078 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , розробленого на підставі пункту 1.1. рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.06.2020 № 1990 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», про затвердження цього проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.
В іншій частині заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення. 
Стягувач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).
Боржник: Ужгородська міська рада (ЄДРПОУ 33868924, пл.Поштова,3,м.Ужгород, Закарпатська область).
Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ).
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три роки.

Примірник постанови направити для негайного виконання Ужгородському міському відділу державної виконавчої служби Південно – Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (88005, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10) та для відома сторонам і третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2021 року.

Головуючий: 

Судді:

.