ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/7915/20
провадження № 22-ц/4809/1567/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Чельник О. І., Черненка В. В.,
за участі секретаря – Савченко Н. В.,
учасники справи:
позивачі – Департамент соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Нікітчука Ігора Івановича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2021 року у складі судді Шевченко І. М. і
В С Т А Н О В И В:
В грудні 2020 року Департамент соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь 23 772 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та судовий збір в розмірі 2102 грн.
Позовна заява мотивована тим, що Кіровоградська обласна державна адміністрація є власником державного майна, а саме комплексу будівель і споруд, які знаходять за адресою: АДРЕСА_1 (гараж площею 32 кв. м.– літера «Д», гараж площею 32 кв. м.– літера «Д», склад площею 22 кв. м. – літ «Г», склад площею 22 кв. м. – літ «Г», замощення площею 435 кв. м., огорожа.
Площа земельної ділянки складає 558 кв. м., а з 25 квітня 2005 року позивач є балансоутримувачем вказаного майна.
Згідно договору оренди від 27 жовтня 2014 року № 80-34, ФОП ОСОБА_1 передано у користування державне окреме індивідуально визначене майно: комплекс будівель та споруд а саме:гараж площею 32 кв. м.– літера «Д», гараж площею 32 кв. м.– літера «Д», склад площею 22 кв. м. – літ «Г», склад площею 22 кв. м. – літ «Г», замощення площею 43,6 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , на термін по 26 серпня 2020 року включно.
До складу комплексу будівель та споруд серед іншого належить замощення – літера «І» цифра «ІІІ» площею 43,6 кв. м. та підпорні стіни № 11 0 12,2 кв. м. № 12 – 27,2 кв. м. (залізобетонні блоки).
15 червня 2020 року на замощенні «І» цифра «ІІІ» площею 43,6 кв. м. між підпірними стінами № 11 та № 12 невідомоми особами розпочато будівельні роботи.
У ході з`ясування обставин будівництва встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення Міської ради м. Кропивницького № 3008 від 19 листопада 2019 року отримала у власність земельну ділянку площею 0,007 га (кадастровий номер 3510100000:29:230:0055).
Прохання припинити будівельні роботи відхилено через наявність дозволу на будівництво.
Внаслідок будівництва гаража відповідачем було завдано шкоду державному майну - замощенню «І» цифра «ІІІ» площею 43,6 кв. м. та підпорним стінам № 11 – 12,2 кв. м. та № 12 27,2 кв. м. (залізобетонні блоки) на суму 23 772 грн, що підтверджено звітом про оцінку комплексу будівель та споруд.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської облдержадміністрації 23 772 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2 102 грнсудового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що внаслідок будівництва гаража ОСОБА_2 було завдано шкоду державному майну - замощенню (літ. І цифр. «III» площею 43,6 кв.м.) та підпорним стінам № 11 - 12,2 кв.м та № 12 - 27,2 кв.м. (залізобетонні блоки) на суму 23 772 грн, що підтверджено звітом про оцінку комплексу будівель та споруд.
В апеляційній скарзі адвокат Нікітчук І. І., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, а також відшкодувати на користь відповідача понесені судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що постановлене із порушенням норм процесуального та матеріального права.
Позовна заява не підписана ФОП ОСОБА_1 та в матерілах справи відстуні належні та допустимі докази підписання позвної заяви Департаментом соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації як позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права викладене не врахвував та не повернув позовну заяву, не взяв до уваги наявність процесуальних порушень, допущених позивачами при сплаті судового збору за подання позову, та не звернув уваги на відсутність в тексті позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачі понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи
Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів повинен був зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним, 
Також, відповідач вважає, що позовну заяву подано особами, які не мають права на позов, адже останні не є власниками майна, якому завдано шкоди та їм не належить право щодо розпорядження ним.
Встановлена в оскаржуваному рішенні обставина, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 вересня 2013 року № 9144100 Кіровоградська обласна державна адміністрація є власником державного майна, а саме комплексу будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: гараж (літ «Д») площею 32,0 кв.м, гараж (літ «Д») площею 32,0 кв.м, склад (літ «Г») площею 22,0 кв.м, склад (літ «Г‘») площею 22,0 кв.м, замощення площею 435 кв.м., огорожа, площа земельної ділянки складає 558 кв.м. є недоведеною.
Такий об`єкт, як підпорні стіни № 11 – 12.2 кв. м. та № 12 – 27,2 кв. м. (залізобетонні блоки) ні в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 09 червня 2013 року ні в інформації із реєстрів не зазначена.
Відповідач вважає, що докази, подані позивачем є суперечливими, неналежними, недостовірними та недостатніми.
Висновки суду першої інстанції про пошкодження відповідачем державного майна не відповідають обставинам справи, адже відомостей про пошкодження замощення або іншого майна, що передається за додатковим договором від 22 грудня 2020 року, останній не містить.
Звіт, який містить в матеріли справи не підписаний, не затверджений орендодавцем відповідного державного мйана, тому не створює жодних юридичних наслідків, а оцінка майна в ньому зроблена станом на 18.04.2020, хоча станом на цей час за позицією позивачів будівельні роботи ще не розпочалися.
Встановлена обставина судом першої інстанції про те, що 15 червня 2020 року на замощенні (літ «І» циф. III») площею 43,6 кв.м. між підпірними стінами № 11 та № 12, розпочато ремонтні роботи ОСОБА_2 , також є недоведеними.
Крім того, судом першої інстанції неправильно визначено зобов`язаного суб`єкта щодо відновлення орендованого державного майна, якому нанесено шкоду.
При виділенні земельної ділянки, відповідачу не було встановлно жодних обмежень на її використання, пов`язаних із можливим знаходженням на цій земельній ділянці державного майна.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не врахував значення справи для сторін.
Також, в матерілах справи відсутні докази направлення ОСОБА_2 ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, ряду відправлень, що свідчить про порушення права відповідача на захист її прав та свобод.
Від Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
Від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2021 року.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Нікітчук І. І., який представляє інтереси ОСОБА_2 , підтримав доводи апеляційної скарги, представники Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації Безлуга С. Л. та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях Павловська С. С. заперечували проти доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367ЦПКУкраїни межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 вересня 2013 року № 9144100 Кіровоградська обласна державна адміністрація є власником державного майна, а саме комплексу будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: гараж (літ «Д») площею 32,0 кв.м., гараж (літ «Д») площею 32,0 кв.м., склад (літ «Г») площею 22,0 кв.м., склад (літ «Г‘») площею 22,0 кв.м., замощення площею 435 кв.м., огорожа, площа земельної ділянки складає 558 кв.м.
З 25 квітня 2005 року Департамент соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації є балансоутримувачем вищезазначеного майна.
Згідно договору оренди від 27 жовтня 2014 року № 80-34, фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 передано в користування державне окреме індивідуально визначене майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на термін по 26 серпня 2020 року включно.
До складу комплексу будівель та споруд серед іншого належить замощення (літ. І цифр. «III» площею 43,6 кв.м.) та підпорні стіни № 11 - 12,2 кв.м та № 12 - 27,2 кв.м. (залізобетонні блоки).
15 червня 2020 року на замощенні (літ «І» циф. III») площею 43,6 кв. між підпірними стінами № 11 та № 12, розпочато ремонтні роботи фізичною особою ОСОБА_2 , на підставі рішення Міської ради м. Кропивницького № 3008 від 19 листопада 2019 року, яка отримала у власність земельну ділянку площею 0,007 га (кадастровий номер 3510100000:29:230:0055). Право власності зареєстроване 21 грудня 2019 року в реєстрі речових прав індексний № 194337236.
Внаслідок будівництва гаража громадянкою ОСОБА_2 було завдано шкоду державному майну - замощенню (літ. І цифр. «III» площею 43,6 кв.м.) та підпорним стінам № 11 - 12,2 кв.м та № 12 - 27,2 кв.м. (залізобетонні блоки) на суму 23 772 грн.
Розмір завданих збитків підтверджено звітом про оцінку комплексу будівель та споруд.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок будівництва гаража ОСОБА_2 було завдано шкоду державному майну - замощенню (літ. І цифр. «III» площею 43,6 кв.м.) та підпорним стінам № 11 - 12,2 кв.м та № 12 - 27,2 кв.м. (залізобетонні блоки) на суму 23 772 грн, що підтверджено звітом про оцінку комплексу будівель та споруд.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.
Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13 Конституції України).
Частиною четвертою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частини перша-третя статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним (частина перша статті 321 ЦК України).
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина перша статті 386 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.
Водночас потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також той факт, що саме неправомірними діями відповідача завдано шкоду позивачу.
Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.
Матеріалами справи підтверджується, що Кіровоградській обласній державній адміністрації на праві державної власності належить комплекс будівель площею 108 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 8).
Згідно договору оренди № 80-34 від 27 жовтня 2014 року, регіональне відділення Фонду державного майна України в Кіровоградській області передало, а ФОП ОСОБА_1 прийняв встрокове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, а саме комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 строком 26 вересня 2017 року включно (том 1 а.с. 16-21).
Додатковою угодою до вказаного договору оренди від 20 вересня 2017 року, строк дії договору № 80-34 від 27.10.2014 продовжено до 26 серпня 2020 року включно (том 1 а.с. 22-23), а додатковою угодою від 22 грудня 2020 року строк дії договору продовжено до 25 серпня 2023 року (том 1 а.с. 152-161).
В заяві від 17.06.2020 ФОП ОСОБА_1 повідомив регіональне відділення Фонду державного майна України в Кіровоградській області про те, що 15 червня 2020 року на орендованому ним замощені площею 43,6 кв. м., невідомоми особами розпочалось самовільне будівництво (том 1 а.с. 31).
Обгрунтовуючи розмір завданої шкоди, позивач посилався на звіт про оцінку комплексу будівель та споруд ФОП ОСОБА_3 .
Проте, вказаний звіт не може бути доказом розміру завданої шкоди позивачу, адже проведений для визначення ринкової вартості об`єкта з метою визначення ринкової вартості об`єкта для розрахунку розміру орендної плати.
Сума, яка вказана у зазначеному звіті в розмірі 23 772 грн стосується ринкової вартості без врахування ПДВ частини замощення площею 43,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , отримана станом на 30.04.2020.
Також дата складення звіту – 30.04.2020, в той час як позивач зазначає, що будівельні роботи, внаслідок яких йому було завдано шкоду розпочаті в червні 2020 року.
У позовній заяві позивач сам підтверджує, що ОСОБА_2 на підставі рішення Міської ради м.Кропивницького №3008 від 19 листопада 2019 року отримала у власність земельну ділянкою площею 0,007 га, кадастровий номер 3510100000:29:230:0055.
Право власності зареєстроване 21 грудня 2019 року в реєстрі речових прав індексний №194337236.
На час розгляду справи право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку ніким не оспорено, рішення Міської ради м.Кропивницького №3008 від 2019 року про передачу їй у власність земельної ділянки не визнавалося у встановленому законом порядку незаконним чи недійсним.
Отже будівельні роботи ОСОБА_2 здійснювала на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що внаслідок будівництва ОСОБА_4 гаража на належні їй на праві власності земельній ділянці, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, було завдано шкоду державному майну.
Також, матеріали справи не мість доказів того, що виділена відповідачу земельна ділянка знаходиться на балансі Депертаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації..
Акт обстеження державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Департаменту соціального захисту наследення Кіровоградської обласної державної адміністрації від 15 червня 2020 року (том 1 а.с. 24-25), не може бути належним доказом обставин, на які посилається позивач в позовній заяві, оскільки він грунтується тільки на підставі свідчень членів комісії, які є зацікавленими особами.
Крім того, разом з апеляційною саргою відповідачем було надано Перелік обмежень у використанні земельної ділянки наданої ОСОБА_2 , наданого ТОВ «Тектоареал» за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,0070 га, та Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 11 «Нове будівництво індивідуального гаража по АДРЕСА_2 ), які суд протокольною ухвалою долучив до матеріалів справи, оскільки встановлено, що відповідач не мала об`єктивної можливості надати вказані документи до суду першої інстанції.
Вказані документи не містять будь-яких обмежень щодо використання земельної ділянки чи наявності на ній майна яке належить іншим особам, в тому числі знаходиться на балансі позивача (том 1 а.с. 203).
Частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що внаслідок дій відповідача йому була завдана майнова та не доведено розмір заподіяної йому шкоди, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та внаслідок неправильної оцінки наданих стороною позивача доказам дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява не підписана ФОП ОСОБА_1 , адже з матеріалів позовної заяви вбачається, що позовна заява подана від імені двох позивачів, ФОП ОСОБА_5 не підписана.
А тому, суд першої інстанції, порушивши норми процесуального права, безпідставно відкрив провадження і розгляднув справу за позовом ФОП ОСОБА_5 .
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом п. 1, 4 частини третьої статті 141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
При розгляді справи судом апеляційної інстанції стороною відповідача було понесено документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 153 грн та витрати на поштові відправлення учасникам справи в розмірі 138 грн, які підлягають стягненню з Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь відповідача.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача адвокатом Нікітчуком І. І. надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 492, Договір про надання правової допомоги від 30.07.2021, ордер серії ВА № 1014067 від 25.08.2021, звіт щодо виконаних адвокатом робіт від 09.11.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 09.11.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 190 від 04 серпня 2021 року.
Враховуючи, що апеляційна скарга адвоката Нікітчука Ігора Івановича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2021 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, а також складність справи, витрачений час та обсяг виконаних адвокатом робіт і послуг, надані представником відповідача докази понесення витрат, з Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
       Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката Нікітчука Ігора Івановича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.
Стягнути Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 03197612) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП ) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн судового збору, 10 000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу дпомогу та 138 (сто тридцять вісім) грн витрат, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 26.11.2021.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 О. І. Чельник
В. В. Черненко