ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року	Львів	Справа № 460/8738/20 пров. № А/857/14828/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року (головуючий суддя: Дорошенко Н.О., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ОСОБА_1 , 30.11.2020 звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області:
- від 26.06.2018 № 0361213-5002-1712;
- від 19.04.2019 № 0173294-5013-1716.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нарахування позивачці транспортного податку в сумі 26898,63 грн за 2018 - 2019 роки є протиправним, оскільки середньоринкова вартість автомобіля позивача марки «Land Rover» моделі «Range Rover Vogue» з об`ємом циліндрів двигуна 4367 куб. см, 2017 року випуску, становить менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року та на 1 січня 2019 року. Вказує, що об`єм двигуна його автомобіля складає саме 4367 куб. см, а не 4,4, а тому є відмінним від таких, що зазначені у переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року та 2019 (звітного) року. Вважає, що оспорювані рішення винесені контролюючим органом з порушенням норм чинного податкового законодавства України, а тому підлягають скасуванню. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Land Rover» моделі «Range Rover Vogue», номер кузова НОМЕР_1 , з об`ємом циліндрів двигуна 4367 куб. см, тип пального - дизель, 2017 року випуску (а. с. 9).
На виконання вимог підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України 26.06.2018, ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0361213-5002-1712, яким ОСОБА_1 нараховано транспортний податок у сумі 25000,00 грн, податковий період - 2018 рік (а. с. 25), а 19.04.2019 - податкове повідомлення-рішення № 0173294-5013-1716, яким ОСОБА_1 нараховано транспортний податок у сумі 25000,00 грн, податковий період - 2019 рік (а. с. 42).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачка є власницею автомобіля, середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного 2018 року та звітного 2019 року, а тому вона є платником транспортного податку у таких звітних періодах.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Податковий кодекс України   (тут і надалі, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи»   (далі - Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з транспортного податку, податку на майно, відмінного від земельної ділянки та плати за землю.
Згідно з п. п.   267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. п   267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).
Базою оподаткування, відповідно до п. п.   267.3.1   п.   267.1 ст. 267 ПК України,   є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно з п. п.   267.4.1 п.   267.4 ст. 267 ПК України   ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до підпункту   267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України   базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом   267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України   передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Згідно з п.п.   267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України   податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Відповідно до пункту   10.2 статті 10 ПК України,   місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Згідно з п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Крім цього, аналогічного змісту містить пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 № 2245-VIII на 2018 рік, а також пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення" Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VIII на 2019 рік.
Натомість, п. п 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального;
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Відповідно до п. 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДПС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до повноважень контролюючого органу віднесено прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля марки «Land Rover» моделі «Range Rover Vogue» з об`ємом циліндрів двигуна 4367 куб. см (4,4 л), тип пального - дизель, 2017 року випуску, становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного 2018 року та звітного 2019 року, що підтверджується Переліком легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати (https://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA).
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що об`єм двигуна автомобіля позивачки складає саме 4367 куб. см, а у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати розміщеному на сайті Мінекономрозвитку є автомобіль - «Land Rover» моделі «Range Rover Vogue» з об`ємом циліндрів двигуна 4,4 куб. см, тип пального - дизель, рік випуску - до 5 років, тобто її автомобіль є відмінним від того, що зазначений у вищевказаному переліку.
Оскільки, показники всіх транспортних засобів у вказаному переліку Мінекономрозвитку, які відображають кількісний вимір і визначаються у цифровому форматі, зокрема, щодо об`єму циліндрів двигуна, округлюються до найбільшого цілого значення. Крім цього, визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів з врахуванням виміру об`єму двигуна в літрах, а не в кубічних сантиметрах, ніяким чином не впливає на те, що середньоринкова вартість автомобіля позивачки, у 2018 та 2019 роках, становила понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.
Таким чином, позивачка, яка є власницею автомобіля «Land Rover» моделі «Range Rover Vogue» з об`ємом циліндрів двигуна 4367 куб см, тип пального - дизель, 2017 року випуску, середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного 2018 року та звітного 2019 року, є платником транспортного податку у цих звітних періодах.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі отриманої інформації від Мінекономрозвитку, а тому такі прийнятті контролюючим органом в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 460/8738/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш