УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/536/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О. 
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й., 
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/536/21 за позовом ОСОБА_1 до  Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 06 вересня 2021 року суддею Татуйком Є.О. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 06 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_2  звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1  до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (далі – Банк, ПАТ "Кредобанк") із позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. (далі – нотаріус) №1307 від 22 травня 2020 року про звернення стягнення на належний йому на праві приватної власності автомобіль ЗАЗ Vida д.н. НОМЕР_1 для задоволення вимог Банка.
В обґрунтування позову зазначив, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки заборгованість перед Банком не є безспірною, а його, як Боржника, не було повідомлено про початок процедури звернення стягнення на майно та про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави – забезпечувального обтяження. 
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове – про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вирішити питання розподілу судових витрат.
Крім доводів викладених у позовній заяві вказав, що в оскаржуваному судовому рішенні відсутні норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування при відмові у задоволенні позову та норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував та не вказав мотиви їх незастосування.
У своїх доводах послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15-ц і від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц та Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18 і від 30 жовтня 2019 року у справі №331/6280/16-ц.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
У своїй заяві Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є незаконною, необґрунтованою та просила відмовити у її задоволенні.
У заяві представник Банка Павленко С.В. просив провести розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній підстав.
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 220289,60 грн, зокрема, на здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, з кінцевим строком повернення до 19 вересня 2023 року (а.с.8-11).
У подальшому 21 вересня 2016 року між сторонами у справі укладено договір застави, предметом якого був - автомобіль ЗАЗ Vida д.н. НОМЕР_1 (а.с.12-15).
22 травня 2020 року нотаріусом вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1307, про звернення стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт ЗАЗ Vida, 2015 р.в., № шасі – НОМЕР_2 , об`єм двигуна – 1498, колір – сірий, д.р.н. НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 20 вересня 2016 року Центром 1841. 
У виконавчому написі зазначено, що вищевказане рухоме майно на підставі Договору застави, посвідченого 21 вересня 2016 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., за реєстровим №9458, передане в заставу ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Кредобанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 11 жовтня 2019 року по 20 травня 2020 року включно, у тому числі: 154058,91 грн – неповернута сума кредиту станом на 20 травня 2020 року, 18512,68 грн – прострочені проценти станом на 20 травня 2020 року, 6924,61 грн – заборгованість по пені за період з 20 травня 2019 року по 20 травня 2020 року включно, 1800 грн – плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості - 181296,20 грн (а.с.7).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та керувався нормами ст.ст. 12, 13 та 81 ЦПК України. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, враховуючи наступне.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б підтверджували, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, до позовної заяви не додано.
Представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 06.09.2021 надав суду першої інстанції заяву про розгляд справи у його відсутності. Заяв про неможливість отримання ним доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував позовні вимоги, та клопотання про їх витребування судом - не подавав. 
Під час апеляційного розгляду представник позивача нових доказів з обґрунтуванням неможливості їх подання суду першої інстанції або клопотання про витребування таких доказів не заявляв.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позову і, як наслідок, відмову у його задоволенні. 
Посилання представника позивача на те, що оскаржуване рішення не містить норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування спростовуються його змістом.
Так, суд першої інстанції правильно послався на норми процесуального права щодо змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки позивач не довів обставини, які мають значення для справи та на які він посилався як на підставу своїх вимог, а збирання доказів у даній цивільній справі не є обов`язком суду. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у судовому рішенні норм матеріального права, на які є посилання у позовній заяві, на правильність висновків суду про відмову у задоволенні позову не впливають, оскільки підстав для правового аналізу судом норм матеріального права у даному випадку не було.
З огляду на вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції не враховує постанови Верховного Суду, на які посилався представник позивача у апеляційній скарзі. 
Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

 Повний текст постанови складений 06 грудня 2021 року.