Дата документу 20.10.2021 Справа № 937/8400/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 937/8400/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дараган Л.В.
Провадження №22-ц/807/3240/21                 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:  	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.,  Кримської О.М.,  	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , представника, адвоката Беляєва Андрія Васильовича на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення шлюбних відносин, втрати фізичного та духовного зв`язку.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим Міністерства юстиції України, актовий запис № 1007.
У травні 2021 року ОСОБА_2 подала через свого представника адвоката Сивову Я.В. заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.
За результатами розгляду вказаної заяви, 29 червня 2021 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено:
-заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за нововиявленими обставинами – задовольнити;
-рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – скасувати за нововиявленими обставинами;
-позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити;
-шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 01 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим Міністерства юстиції України, актовий запис № 1007, – розірвати;
-прізвище сторін після розірвання шлюбу залишити без змін;

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Беляєв Андрій Васильович, який діє в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду, залишивши в силі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення по справі безпідставно прийняв доводи ОСОБА_2 . Її посилання на те, що вона не надавала заяви про визнання позову під час розгляду справи по суті у грудні 2020 року та те, що вона перебувала на тимчасово окупованій території, не впливають на сам розгляд справи по суті. Метою її заяви є виключити факт встановлення з якого часу припинені шлюбні відносини та заявити свої права на майно колишнього чоловіка, яке придбане ним за цей період.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходив.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;
Апеляційний суд врахував предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Згідно з ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
В силу роз`яснень, що викладені в п.п. 3-6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
При вирішенні питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
         Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною четвертою статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року). 
Звертаючись із заявою про перегляд рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 фактично посилалася на неповноту дослідження судом доказів, що містяться у матеріалах справи, зокрема, на рішення Київського районного суду міста Сімферополя від 23 квітня 2020 року в якому зазначені дата звернення до суду і дата його постановлення, що свідчать про те, що в червні 2019 року шлюбні відносини між сторонами ще не були припинені, та на процесуальні недоліки розгляду справи, що вона належним чином не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, позовну заяву та судову повістку не отримувала і не була присутня в судовому засіданні, заяву про визнання позову та рогляд справи за її відсутності від 03.12.2020 року ОСОБА_2 не складала і не подавала до суду, оскільки в цей час знаходилася на тимчасово окупованій території України, тому під час розгляду вказаної справи ОСОБА_2 була позбавлена можливості висловити свою позицію щодо спору, зокрема, щодо часу фактичного припинення шлюбних відносин. 

Предметом позову з яким ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про  припинення шлюбних правовідносин. Підставою позову є неможливість розірвання шлюбу інакше як в судовому порядку зважаючи на правові норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, судом було встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення.

Встановлення коли саме були припинені шлюбні відносини між сторонами по справі не є прерогативою під час розгляду справи про розірвання шлюбу, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. 

Враховуючи докази та обставини, які були встановлені та досліджені судом під час розгляду справи по суті, районний суд прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, які існували, які є суттєвими, але про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення та те, що такі обставини не могли бути відомими учаснику справи на час її розгляду.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 30 червня 2020 року у справі    № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).
         З урахуванням наведеного суд вважає, що зазначена представником ОСОБА_2  адвокатом Сивова Я.В.  у заяві від  06 травня 2021 року обставина( що вона належним чином не була повідомлена про двату, час та місце розгляду справи, заяву про визнання позову  та розгляд справи  за її відсутності від 03.12.2-20 року вона не писала та до суду не подавала, тому  під час розгляду вказаної справи  ОСОБА_2  була позбавлена можливості висловити свою позицію щодо спору та надати відповідні докази щодо фактичного припинення  шлюбних відносин), з якою погодився суд, не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 423 ЦПК України.
Зазначені ОСОБА_2 процесуальні недоліки розгляду справи (неналежне повідомлення про дату, час та місце ролзгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи), не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Тому, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами. 
Оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. 
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що лише суд, який ухвалив судове рішення, уповноважений розглядати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
До подібних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 27 липня 2021 року у справі № 675/1814/15-ц ( провадження № 61-8737св19).
З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. 
Заяву адвоката Сивова Я.В., подану в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами від 24 грудня 2020 року необхідно направити на новий розгляд до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, до повноважень якого законом віднесено її вирішення. 

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу     ОСОБА_1 , представника, адвоката Беляєва Андрія Васильовича задовольнити частково.
          Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року у цій справі скасувати. 
Заяву ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року у справі № 937/8400/20 ( провадження № 2/937/3553/20) направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 20 жовтня 2021 року.

Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С. 	Кочеткова І.В.	Кримська О.М.