КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції Савлук Т.В.
Єдиний унікальний номер справи № 755/10611/ 13-ц 
Апеляційне провадження №22ц/824/11784 /2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
07 жовтня  2021 року                                                                                м. Київ                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді    - Мережко М.В.,
суддів                         - Верланова С.М., Савченка С.І.,
           секретар                       - Тютюнник О.І.
Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за  апеляційною  скаргою  ОСОБА_1   на ухвалу Дніпровського  районного   суду м. Києва  від 11 лютого  2021  року  у справі за заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого  документа  до виконання  у справі за позовом  Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»  до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3    про стягнення заборгованості   за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,  суд, -
 
В с т а н о в и в :
 
У січні 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10 липня 2013 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про стягнення заборгованості за кредитним договором  Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №28.4.1/АА-029.07.2 від 29 січня 2007 року в сумі 16 689, 65 доларів  США, яка станом на 20 грудня 2012 року  становить - 133 400,37 грн, та 91 048,72 грн; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 122,25 грн з кожного.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, вказане заочне рішення скасовано . Прийнято у справі нове судове рішення. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №28.4.1/АА-029.07.2 від 29 січня 2007 року в сумі 16 689,65 доларів США, яка станом на 20 грудня 2012 року  становить - 133 400,37 грн, та 91 048,72 грн; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 122,25 грн з кожного.
На виконання вище вказаного рішення суду видано виконавчі листи.
 Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», боржник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа.
 Постановою державного виконавця  від 23 жовтня 2019 року повернуто виконавчий  документ  стягувачу.
Через втрату  оригіналу виконавчого документу, стягувач звернувся до Дніпровського  районного суду м. Києва  із заявою  про видачу дублікату  виконавчого листа.    
 Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року  задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження. Постановлено замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»  у справі № 755/10611/13-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним № 28.4/АА-029.07.2 від 29 січня 2007 року.
У зв`язку з перебуванням ПАТ «Родовід Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини конкретного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Також, після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що  стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання
З урахуванням вказаних обставин, заявник просив  поновити ТОВ «Вердикт-Капітал»  строк на пред`явлення виконавчих листів по виконанню рішення суду від 02 квітня 2015 року  у справі за позовом  Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»  до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про стягнення заборгованості   за кредитним договором.
 Ухвалою Дніпровського   районного суду  м. Києва  від  11 лютого  2021 року   заяву задоволено.
Поновлено  стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів 755/10611/13-ц виданих на виконання рішення Дніпровського районного  суду м. Києва від 02 квітня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 133 400, 37 грн, та 91 048,72 грн, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1122,25 грн  з кожного.
  Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1   подала  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати  ухвалу  суду, посилаючись на порушення норм  процесуального права,  постановити ухвалу  про відмову у задоволенні заяви  . У скарзі зазначено ,що причини пропуску строку ,на які посилається заявник  не є поважними . Стягувач  був обізнаний  про  можливість пред`явлення    виконавчого документа до виконання і у 2013  році , і в подальшому. У скарзі зазначено, що  рішення  постановлено 02 квітня 2015 року і набрало законної сили  13 квітня 2015 року.  Строк пред`явлення виконавчого документа  до виконання сплив 13 квітня 2016 року .    
   Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи , які  беруть участь у справі  зобов`язані  добросовісно  здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
     Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України   особи , які приймають участь у справі , повідомлені про день та час розгляду справи  на 07 жовтня  2020 року . Заяв , клопотань про зміну місця  знаходження , про відкладення  розгляду справи   до суду апеляційної інстанції від осіб , які  приймають участь у справі   не надходило , відтак  відсутні підстави  вважати  причини їх неявки поважними . 
  Відповідно до ст. 372 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
   Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Баховського  М.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання  в режимі  відеоконференції,яке не підлягає  задоволенню  за відсутності технічної можливості .    
   Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
  Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
  Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
     Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких  підстав. 
Суд першої інстанції , задовольняючи  заяву ТОВ «Вердикт Капітал» ПАТ   виходив  із того , що строк  для пред`явлення виконавчого документу   до виконання пропущений з поважних причин .
Такі висновки суду не відповідають обставинам справи  , не грунтуються на вимогах закону .
Відповідно до ст.18 ЦПК України  судові рішення ,що набрали законної  сили, обов`язкові для всіх органів державної влади  і органів місцевого врядування , підприємств , установ , організацій , посадових чи службових осіб та громадян і підлягають  виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними  договорами ,згода на обов`язковість яких надана  Верховною Радою України  і за її межами. Невиконання  судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.   
     Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
 Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Розділ Х111 ЦПК України   у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
    Відповідно до ст. 22 Закону України  « Про виконавче провадження»  від 21 квітня 1999 року № 606 -Х1У   ( в редакції Закону від 04 листопада 2010 року № 2677( станом на 13  квітня  2015 року  - час виникнення правовідносин ,  дата набрання рішення законної сили)  відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону  виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки :  «інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом» Як зазначено у ч.2 цієї статті, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки)).
Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" набрав чинності  05 жовтня 2016 року 
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності.
Суд першої інстанції  під час розгляду справи даних обставин не врахував .
 Як видно із матеріалів справи ,  заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 10 липня 2013 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про стягнення заборгованості за кредитним договором  Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №28.4.1/АА-029.07.2 від 29 січня 2007 року в сумі 16 689, 65 доларів  США, яка станом на 20 грудня 2012 року  становить - 133 400,37 грн, та 91 048,72 грн; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 122,25 грн з кожного.( т.1 а.с. 82-85) .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, вказане заочне рішення скасовано . Прийнято у справі нове судове рішення. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №28.4.1/АА-029.07.2 від 29 січня 2007 року в сумі 16 689,65 доларів США, яка станом на 20 грудня 2012 року  становить - 133 400,37 грн, та 91 048,72 грн; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 122,25 грн з кожного.( т.1 а.с. 167-171) .
На виконання вище вказаного рішення суду видано виконавчі листи.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», боржник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа.( т.1 а.с. 210-212). 
Як видно із матеріалів справи , 14 березня 2018 року  постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м. Києві, за заявою представника ПАТ « Родовід Банк»  від 15 лютого 2018 року ,  було відкрито виконавче провадження  № 55956815  по виконанню судового рішення від 02 квітня 2015 року. Разом з тим, на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, якою була  скасована постанова  про відкриття виконавчого провадження , 23 жовтня 2019 року постановою державного виконавця   виконавчі документи повернуті  стягувачу. Станом на 19 березня 2020 року  виконавчий документ  на повторне виконання не надходив (т.2 а.с. 78, 99, 100-104)   
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року  задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», за участю заінтересованих осіб: Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження. Постановлено замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»  у справі № 755/10611/13-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним № 28.4/АА-029.07.2 від 29 січня 2007 року.( т.1 а.с. 244-245) .
Ухвалою Дніпровського районного суду   м. Києва від 24 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви  ТОВ « Вердикт Капітал»  про видачу дублікату виконавчого  листа  № 755/16011/13-ц  та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання ( т.2 а.с. 29-30) . Відмовляючи у задоволенні заяви суд  зазначив ,   в матеріалах справи відсутні  належні та допустимі докази ,які б підтвердили , що було   втрачено  оригінал виконавчого листа . Враховуючи  відсутність підстав  для видачі дублікату виконавчого листа , відсутні підстави  для  поновлення пропущеного строку для пред`явленняґ його  до виконання.   
   Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року заяву ТОВ « Вердикт  Капітал» про   видачу дублікату виконавчого  листа у цивільній справі  № 755/16011/13-ц  за  позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 133 400, 37 грн, та 91 048,72 грн, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1122,25 грн  з кожного задоволено( т.2 а.с. 63) .
   Стягувач ТОВ « Вердикт Капітал» 25 січня 2021 року звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (т.2 а.с. 69-73) .    
 Доводи заявника, що строки пред`явлення  виконавчого документу до виконання  пропущені  з поважних причин, представник  банка посилався  на те, що це викликано   перебуванням банку на стадії ліквідації, кадровими змінами, у зв`язку із цим завантеженістю працівників, опрацюванням великої кількості справ, є безпідставними.
Відповідно до ч.2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені   в цивільному процесі  до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони  були обов`язкові  для особи , яку він замінив. 
Відповідно до вказаної норми, всі дії  вчинені ПАТ « Родовід Банк» у вказаній справі є обов`язковими  для ТОВ « Вердикт Капітал»   
    Як видно із матеріалів справи ,  представник банку  був обізнаний про  рішення суду  від 02 квітня 2015 року , яке набрало законної сили  13 квітня 2015 року .
  У заяві про поновлення строку  пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник ТОВ «Вердикт Капітал»  не заперечував обставини, що виконавчі листи були   пред`явлені  банком до  примусового виконання до Дніпровського  РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ( т. 2 а.с.69) ) . Крім того , у копіях дублікатів   виконавчих листів , доданих представником  ТОВ  до заяви зазначено ,що рішення набрало законної сили 13 квітня 2015 року, строк пред`явлення  виконавчого листа  до виконання один рік , тобто не пізніше  13 квітня 2016 року (т.2  а.с. 76-77).  Будь-яких доказів на спростування  вказаних обставин   заявник  суду не надав . 
Як видно із матеріалів справи, заявник у вересні 2020 року  звертався із заявою про  видачу дублікату виконавчого листа,яка була задоволена  ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року. Разом з тим , як видно з тексту ухвали , заявник питання про поновлення  строку на пред`явлення виконавчого листа у заяві не ставив, хоч вказана  вимога є похідною  від  вирішення питання про видачу  дублікату виконавчого  листа . 
 Заява про  поновлення  пропущеного строку  пред`явлення  до виконання  виконавчого документа   подана заявником   25 січня 2021 року .  
Поширення дії положень Закону України «Про виконавче провадження» на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі листи на виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.
 Закон України «Про виконавче провадження»  набрав чинності 05  жовтня 2016 року , статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Згідно з пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону від 05 жовтня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно положень ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Аналогічні положення містить ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.
Колегія суддів вважає, що наведені у заяві ТОВ « Вердикт Капітал»  причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме процедура ліквідації банку , яка проводилася  із 2017  року , не є поважною та істотною, оскільки ніяким чином не перешкоджали банку в отриманні  дублікату виконавчого листа і пред`явленні його до виконання, бо справа після  перегляду заяви  про скасування заочного рішення ( з квітня 2015 року)    перебувала   в суді першої інстанції. Слід зауважити , що представник  банку звертався у 2016 році  із заявою про видачу дублікату виконавчого листа , і в подальшому вчиняв дії щодо виконання рішення суду .
Як вище вказувалося ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачає пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом одного року.
При цьому, тлумачення п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності (правова позиція Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц та у постанові від 18 травня 2020 року у справі №2-9/11).
 Посилання заявника  на ту обставину , що відповідно до вимог  діючого Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року , заявник має право  пред`явити   виконавчий документ до виконання   є безпідставними , оскільки  строк пред`явлення  виконавчого документа сплив   13 квітня  2016 року  ,   ще до   прийняття Закону України « Про виконавче провадження»  від 02 червня 2016 року .
    Відповідно до вимог  ст. 433 ЦПК України ,   представник  заявника ТОВ « Вердикт Капітал» , не надав доказів поважності  причин пропуску  строку для пред`явлення  виконавчого листа до виконання .
    Доводи апеляційної скарги , що  заявник  мав  можливість    своєчасно пред`явити  виконавчий документ  до виконання, незважаючи   на  початок процедури ліквідації банку  є    обґрунтованими ,  підтверджуються   наявними в  матеріалах справи  доказами  щодо обізнаності   представників банку про наявне рішення  із 2015 року .
   Будь-яких доказів , що  протягом  тривалого  ( починаючи  із  2017 року-початок процедури ліквідації банку) заявник   через  обставини у зв`язку із ліквідацією банку  був   позбавлений   можливості пред`явити  виконавчий документ  до виконання, і ці  обставини були  об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій,  ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції  не надав, а тому   вимоги  про  визнання вказаних причин  пропуску строку  для пред`явлення  виконавчого листа до виконання поважними,  є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону , а відтак висновок суду  про задоволення  заяви  не  ґрунтується на вимогах закону. 
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, передбачено ст.6 Конвенції.
ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії (Ashingdane v. the. United Kingdom)). Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).
 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.( рішення від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії»)
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
    Суд першої інстанції   задовольнивши   заяву,  помилково  виходив із того , що представник банку, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», на користь якого ухвалено рішення,  з поважних причин пропустив строк  для  пред`явлення  виконавчого  документу до виконання, оскільки заявник не надав суду доказів непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами обставин пред`явлення виконавчого   документа до виконання, а відтак  суд дійшов  помилкового  висновку про  поважність причин  пропуску строку для пред`явлення  виконавчого листа до виконання.
 Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали  суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги  та вимог заявлених  у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що  ухвала  суду першої інстанції  підлягає скасуванню,з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись  ст. ст. 367, 369, 371, 374, 376, 381, 382-384    ЦПК  України, суд,-
 
П о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    задовольнити . 
Ухвалу Дніпровського районного  суду м. Києва  від 11 лютого  2021  року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.  
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого  документа  до виконання  рішення Дніпровського районного  суду м. Києва  від 02 квітня 2015 року  у справі за позовом  Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»  до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про стягнення заборгованості  за кредитним договором відмовити.
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з  дня її прийняття .
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389  ЦПК України постанова  оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.
 
Головуючий 
 
Судді