ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6900/21 Справа № 199/8299/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року по справі за позовом Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У грудні 2020 року Кредитна спілка «Дніпропетровський обласний кредитний центр» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги кредитної спілки мотивовані тим, що 25 грудня 2009 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 285Г, за яким остання отримала грошові кошти в розмірі 79020,00 грн.. Згідно п.1.1 Договору вищевказана сума була надана відповідачці на умовах, встановлених Договором, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 36% річних. 25 червня 2010 відповідачка мала сплатити позивачу тіло кредиту у розмірі 79020,00 грн. та проценти у розмірі 14184,63 грн. Договором передбачено, що прострочення сплати кредиту та процентів згідно п.4.2. Договору не зупиняє нарахування процентів. 
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 210200 грн. та судові витрати в сумі 3153,00 грн..
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року позовні вимоги кредитної спілки задоволено частково, а саме, стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором №285Г від 25 грудня 2009 року, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 79020,00 грн., заборгованість за відсотками за період з 25.12.2009 по 25.06.2010 в розмірі 14 184,63 грн., а всього в розмірі 93 204,63 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги кредитної спілки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобов`язання, передбачені п. 1 Кредитного договору №285Г виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачці, однак остання в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість на теперішній час не погашена. При цьому відмовляючи у стягненні частини відсотків, суд виходив з того, що позовні вимоги про стягнення відсотків поза межами дії кредитного договору є безпідставними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати в частині стягнення з неї кредитної заборгованості та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суд безпідставно відмовив у задоволенні її заяви про застосування до вказаних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, так як вона не здійснювала та фізично не могла здійснити вказаний платіж 13 серпня 2012 року, оскільки перебувала у відрядженні у місті Львові. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр», колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Звертаючись до суду з цим позовом, кредитна спілка на обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на факт укладення між сторонами кредитного договору від 25 грудня 2009 року, за яким відповідачка отримала грошові кошти в сумі 79020,00 грн. строком на 6 місяців.
Позивач свої зобов`язання, передбачені п. 1 Кредитного договору №285Г виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачці, що підтверджується видатковим касовим ордером №067 від 25 грудня 2009 року.
Однак, ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість дійсно не погашена.
Згідно довідки КС "Дніпропетровський обласний кредитний центр" станом на 25 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №285Г від 25 грудня 2009 року становить 674 411,20 грн., з яких: 79020,00 грн. – борг по тілу кредиту та 595 391,20 грн. борг по відсоткам.
Встановлено, що в п. 11.1 Договору, сторони погодили строк позовної давності тривалістю у 10 років.
Позивач вказує, що 13 серпня 2012 року за кредитним договором №285Г відбулася оплата в розмірі 2000,00 грн., а тому строк позовної давності було перервано і підстав стверджувати про пропущення позивачем строків позовної давності немає. 
Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції ОСОБА_1 просила застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності.
При цьому, відповідачка зазначає, що 13 серпня 2012 року перебувала у відрядженні у м. Львові, та фактично не могла внести вказану суму грошових коштів на погашення кредиту. 
Вказаний факт підтверджується показами свідків, наказом про відрядження № 37к від 08 серпня 2012 року, посвідченням про відрядження, а також договором поставки № 1/08 від 13 серпня 2012 року, який було укладено в цей день в м. Львові.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).
Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.
Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Керуючись вказаними нормами права, а також встановивши, що відповідачка не здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом 13 серпня 2012 року, - колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності за наявності відповідної заяви відповідачки, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог кредитної спілки.
Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4729,50 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року — скасувати.
В задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — відмовити.
Стягнути з Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4729,50 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко