ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20261/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Собківа Я.М.
при секретарі:                              Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЕКС-М" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЕКС-М" до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛЕКС-М" (далі - позивач, ТОВ "ПАЛЕКС-М") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у місті Києві), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №   0046351404, № 0046361404.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам та нормам чинного законодавства, всі первинні документи позивача складені належним чином та дають змогу ідентифікувати відповідні господарські операції, тому позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року даний адміністративний позов - залишено без задоволення.
При цьому суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких можна було б установити факт реальності надання спірних послуг, а саме документів, які б підтверджували конкретний час і місця надання цих послуг, їхньої деталізації (які саме послуги надавалися), кількості людей, що були задіяні у вказаних роботах, результатів наданих послуг. Контролюючим органом під час перевірки установлено, що у ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» відсутні трудові ресурси, виробничі потужності, основні засоби, які б надавали змогу виконати роботи, надати послуги за укладеними між останнім та позивачем договорами. Також на підприємстві відсутні виробничі потужності та трудовий персонал і не встановлено отримання вказаних у договорах робіт/послуг від інших контрагентів, тому відсутня можливість встановити осіб ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН», які могли здійснювати фінансово-господарську діяльність, організовувати та виконувати роботи/послуги. Крім цього, в первинній документації містяться види витрат щодо заробітної плати, вартість матеріальних ресурсів, експлуатації будівельних машин, заробітна плата робітників, що обслуговують машини, однак до суду не надано розгорнутих пояснень щодо кількості осіб працюючих, документів на оренду або власності машин та інших матеріальних ресурсів, чи відносились всі ці витрати на послуги саме спірним контрагентом ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції скаржник зазначив, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки воно прийнято за умов неповного дослідження доказів по справі щодо одних обставин і, водночас, при недоведеності інших обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності зроблених судом першої інстанції висновків обставинам справи.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ч.4  статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 12 липня 2019 року № 10042, виданого Головним управлінням ДФС у м. Києві, відповідно до п. 78.1.4. п. 78.1. ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та направлення від 12 липня 2019 року № 1306/26-15-14-04-04 уповноваженими особами ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Палекс-М», код ЄДРПОУ 34925794, з питань що стали предметом оскарження.
За результатами перевірки складено акт від 25 липня 2019 року № 771/26-15-14-04-04/34925794 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Палекс-М» (тел. 0674409378, e-mail: palexm07@gmail.com) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом - постачальником ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» (код ЄДРПОУ 41449123) за листопад та грудень 2017 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток.
У висновках акта перевірки зазначено порушення ТОВ «Палекс-М» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 128 360 грн, а саме: за листопад 2017 року на суму 40 027 грн, за грудень 2017 року на суму 83 333 грн та п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1, п. 134.1, ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 115 524 грн, в тому числі за 2017 рік у сумі 115 524 грн.
На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві 15 серпня 2019 року було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 0046361404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну сум 160 450 грн, в тому числі 128 360 грн за податковими зобов`язаннями та 32 090 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 0046351404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 144 405 грн, в тому числі 115 524 грн.
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).
Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення. 
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. 
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом ч.1, 2 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.
Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. 
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК).
Пунктом 200.1 статті 200 ПК Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1 статті 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п.201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п. 201.8 статті 201 Кодексу право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Отже, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності, відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову
З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентом, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи, складені за результатом таких операцій.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2020 року по справі № 826/7016/17.
Судом встановлено, що ТОВ «ПАЛЕКС-М» у листопаді та грудні 2017 року було здійснено фінансово-господарські операції з придбання у ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» послуг з виконання будівельних робіт на загальну суму 770 160 грн., в тому числі ПДВ 128 360 грн.
Так, ТОВ «ПАЛЕКС-М» особі Директора Приходька О.М. (Замовник) було укладено з ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН», в особі Директора Фокусова В.А. (Підрядник) договір про виконання робіт від 01 листопада 2017 року № 13.
Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов`язання виконувати за завданням Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити наступні Роботи (надалі іменується «робота»): загально-будівельні роботи на об`єкті будівництва, що мають відповідати встановленим державним нормам, які прийняті в Україні в даній сфері.
Згідно п. 2.1. Договору вартість робіт визначається згідно договірних цін на конкретні об`єкти, які є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 2.3. Договору остаточна вартість робіт визначається на основі актів здачі-приймання робіт.
Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. Договору початок виконання робіт листопад 2017 року, а закінчення грудень 2017 року.
Згідно п. 5.1. Договору Замовник проводить розрахунок за виконані роботи щомісячно на підставі оформленого акту ф. № КБ-2в, ф. № КБ-3.
Відповідно до п. 7.1. Договору роботи вважаються виконаними після підписання акту надання послуг.
Інформація щодо детального аналізу конкретних видів робіт їх вартість, місця та час їх виконання, вартість будівельних матеріалів за кожну окрему одиницю підтверджується такими документами:
- кошторисом на улаштування системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей на об`єкті будівництва першої черги торгівельно-розважального комплексу за адресою: 4-й мікрорайон житлового масиву Позняки, будівельна адреса вул. Здолбунівська, 15-А м. Києва на загальну суму 240159,71 грн., в якому чітко визначено найменування обладнання, матеріалів, робіт їх ціна, зокрема цифрове джерело повідомлень (1 шт.) 7000 грн., акустична система (10 шт.) 8000 грн., блоки комутації узгодження, контролю (10 шт.) 5000 грн., пульт диспетчера (1 шт.) 2500 грн., Кабель UTP (50 м.) 950 грн., Кабель 2x2x0,8 (850 м.) 13600 грн., кабель 2x1,5 (12400 м.) 200880 грн., джерело фонової музики (1 шт.) 2229,71 грн.;
- договірною ціною на капітальний ремонт покрівлі нежилого будинку по вул. Івана Крамського, 21 в м. Києві, що здійснюється в 2017 році на загальну суму 84 404 грн., згідно якої визначено наступне: заміна кроквяних ніг із брусів 51204,87 грн, заміна мауерлатів 3933,51 грн., улаштування покрівель шатрових із металочерепиці "Монтерей" 28366,26 грн., улаштування слухових вікон 776,12 грн., улаштування з листової сталі примикань 123,25 грн.;
- договірною ціною на капітальний ремонт приміщень у ДНУ по вул. Верхній 5 м. Києва, що здійснюється в 2017 році на загальну суму 223 072,58 грн., згідно якої визначено наступне: розбирання покриттів підлог з керамічних плиток 39,45 грн., розбирання цементних покриттів підлог 30,16 грн., улаштування цементної стяжки товщиною 20 мм по бетонній основі площею до 20 м2 69,19 грн., на кожні 5 мм зміни товщини шару цементної стяжки додавати або виключати 53,65 грн., додавати на кожні наступні 10 мм товщини шару при ремонті штукатурки стін вапняним розчином, площа до 1 м2 53,4 грн., пробивання борозен в цегляних стінах, переріз борозен до 20 см2 2636,92 грн., свердлення отворів в цегляних стінах, товщина стін 0,5 цеглини, діаметр отвору до 20 мм 367,59 грн., провід дво- та трижильний з роздільною основою по стінах і стелях цегляних 58125,43 грн., труба вініпластова по стінах і колонах з кріпленням накладними скобами, діаметр до 25 мм 16776,75 грн., провід перший одножильний або багатожильний у загальному обплетенні у прокладених трубах або металорукавах, сумарний переріз до 2,5 мм2 587,43 грн., вимикач автоматичний [автомат] одно-, дво-, триполюсний, що установлюється на конструкції на стіні або колоні, струм до 25 А 12446,72 грн., монтаж світильників для люмінесцентних ламп, які встановлюються в підвісних стелях, кількість ламп понад 2 до 4 шт 859,8 грн., монтаж світильників для люмінесцентних ламп, які встановлюються в підвісних стелях, кількість ламп понад 2 до 4 шт 8597,99 грн., монтаж світильників для люмінесцентних ламп, які встановлюються на штирах, кількість ламп понад 2 до 4 шт 4640,84 грн., монтаж світильників для люмінесцентних ламп, які встановлюються на штирах, кількість ламп понад 2 до 4 шт 1280,23 грн., провід дво- та трижильний з роздільною основою по стінах і стелях цегляних 34895,72 грн., установлення фланцевих вентилів, засувок, затворів, клапанів зворотних, кранів прохідних на трубопроводах із сталевих труб діаметром понад 25 до 50 мм 5787,69 грн., прокладання трубопроводів водопостачання з зруб поліетиленових [поліпропіленових] напірних діаметром 20 мм 41603,94 грн. врізування штуцерів [патрубків] діаметром 50 мм в існуючі мережі зі сталевих труб 5540,6 грн., прочищення радіаторів центрального опалення масою до 80 кг 17081,82 грн., прокладання трубопроводів водопостачання з труб поліетиленових [поліпропіленових] напірних діаметром 20 11597,26 грн.;
- довідкою за грудень 2017 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на об`єкті вул. Івана Крамського, 21 в м. Києві становить 140 000 грн., в тому числі ПДВ 23 333,33 грн., а саме будівельні роботи 114 595,33 грн., інші витрати 2 071,34 грн. ПДВ 23 333,33 грн.;
- довідкою за грудень 2017 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на об`єкті вул. Верхній 5 м. Києва становить 390 000 грн., в тому числі ПДВ 65 000 грн., а саме будівельні роботи 318 193,30 грн., інші витрати 6 806,70 грн. ПДВ 65 000 грн.
На виконання умов договору від 01 листопада 2017 року № 13 ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» в особі директора Фокусова В.А. виписано:
- акти наданих послуг на загальну суму 770 159,71 грн., в тому числі 128 360 грн. ПДВ, а саме: № 1 за листопад 2017 на суму 240 159,71 грн, в т.ч. ПДВ 40 026,61 грн., № б/н за грудень 2017 на суму 140 000 грн, в т.ч. ПДВ 23 333,33 грн., № 1 за грудень 2017 на суму 390 000 грн., в т.ч. ПДВ 65 000 грн.
Надання та приймання обумовлених предметом договору послуг підтверджується:
- дефектним актом Форми № 8 на капітальний ремонт приміщень у ДНУ по вул. Верхній 5 м. Києва та по вул. Івана Крамського, 21 в м. Києві;
- дефектним актом Форми № 8 на капітальний ремонт покрівлі нежитлового будинку по вул. Івана Крамського. 21 в м. Києві.
На виконання умов договору від 01 листопада 2017 року № 13 ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» в особі директора Фокусова В.А. також виписано:
- податкові накладні на загальну суму 770 159,71 грн., в тому числі 128 360 грн. ПДВ від 22.12.2017 року № 92 на суму 140 000 грн, в т.ч. ПДВ 23 333,33 грн; від 22.12.2017 року № 93 на суму 390 000 грн, в т.ч. ПДВ 65 000 грн; від 30.11.2017 року № 23 на суму 240 159,71 грн., в т.ч. ПДВ 40 026,61 грн.
ТОВ «ПАЛЕКС-М» відповідно до умов договору було здійснено з ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» розрахунок в безготівковій формі за надані послуги на загальну суму 770 160 грн., в тому числі 128 360 грн. ПДВ.
Слід зазначити, що повнота проведених розрахунків та належність їх відображення в бухгалтерському обліку підтверджена контролюючим органом, про що свідчить зміст сторінок 7-8 акта перевірки, згідно яких контролюючим органом під час перевірки встановлено: Дт 631 «Розрахунки з вітчизняним постачальниками» - Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» на загальну суму 770 160 грн., станом на 31 грудня 2017 року кредиторська заборгованість по рахунку бухгалтерського обліку № 631 по розрахункам із ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» відсутня.
Отже, з наведеного вбачається, що матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» виковувались на замовлення ТОВ «ПАЛЕКС-М» роботи з улаштування системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей на об`єкті будівництва першої черги торгівельно-розважального комплексу за адресою: 4-й мікрорайон житлового масиву Позняки, будівельна адреса: вул. Здолбунівська, 15-А, м. Київ на загальну суму 240159,71 грн. (деталізація наведена в кошторисі), виковувались роботи капітального ремонту покрівлі нежилого будинку по вул. Івана Крамського, 21, м. Київ на загальну суму 84 404 грн. (деталізація наведена в договірній ціні), виковувались роботи з капітального ремонту приміщень у ДНУ по вул. Верхній 5, м. Київ, що здійснюється в 2017 році на загальну суму 223 072,58 грн. (деталізація наведена в договірній ціні)
Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що ТОВ «ПАЛЕКС-М» на підтвердження понесених витрат по взаємовідносинам з ТОВ «УКРВУД КОНСТРАКШН» на момент проведення перевірки було надано договір на виконання робіт, довідки про вартість робіт, кошториси, акти наданих послуг (виконаних робіт), в тому числі акти ф. № КБ-2в, ф. № КБ-3, дефектні акти, податкові накладні, платіжні доручення (щодо сплати 770 160 грн. на адресу ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН»), картки рахунків бухгалтерського обліку Дт 281, 644, Кт 631, 311.
За таких умов, суми витрат по взаємовідносинам ТОВ «ПАЛЕКС-М» з ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» в сумі 641 800 грн. мають бути включено до складу витрат ТОВ «ПАЛЕКС-М» звітних податкових періодів та враховуються при обчисленні суми податку на прибуток, що підлягає сплаті.
Таким чином, ТОВ «ПАЛЕКС-М» було документального підтверджено понесені за рахунок спірного контрагента витрати з податку на прибуток за 2017 рік, що свідчить про відсутність факту заниження вказаного податку.
Отже, з огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що у матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких можна встановити факт реальності надання послуг в той час, як позивачем були надані до перевірки достатні та належним чином складені первинні документи, які відповідають всім обов`язковим вимогам чинного законодавства, які висуваються щодо їх оформлення.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що контролюючим органом під час перевірки встановлено, що у ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» відсутні трудові ресурси, виробничі потужності, основні засоби, які б надавали змогу виконати роботи, надати послуги за укладеними між останнім та позивачем договорами. Також, враховуючи те, що на підприємстві відсутні виробничі потужності та трудовий персонал і не встановлено отримання вказаних у договорах робіт/послуг від інших контрагентів, відсутня можливість встановити осіб ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН», які могли здійснювати фінансово-господарську діяльність, організовувати та виконувати роботи/послуги.
У зв`язку з цим суд врахував посилання податкового органу на те, що вказане у своїй сукупності свідчить про неможливість відстеження ланцюга постачання до виконавця послуг і дає підстави стверджувати про відсутність реального, фактичного здійснення операцій щодо виконання послуг на адресу ТОВ «ПАЛЕКС-М» від ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН».
Колегія суддів за таким твердженням відповідача та суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, саме ГУ ДФС у м. Києві, як відповідач по справі - суб`єкт владних повноважень, повинно було довести, що у контрагента позивача відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, устаткування, транспортних засобів, складських приміщень, дозволи та інше.
Між тим, ГУ ДФС у м. Києві не надало жодних доказів на підтвердження того, що у ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» були відсутні трудові ресурси необхідної кваліфікації для реалізації робіт та послуг, передбачених укладеними з позивачем договорами, та не залучались сторонні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів, а також не надало доказів відсутності у ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності.
Натомість, зроблені відповідачем висновки щодо неможливості підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН», ґрунтуються виключно на результатах аналізу податкової звітності.
Однак, сам по собі факт невиконання спірним контрагентом вимог податкового законодавства щодо подання податкової звітності (зокрема, декларацій з податку на прибуток підприємств, звітів про нарахування заробітної плати та фінансових звітів) не є свідченням безтоварності (фіктивності) господарських операцій позивача з таким контрагентом.
Також не є свідчення безтоварності (фіктивності) господарських операцій відсутність у податного органу інформації щодо джерела походження товару, реалізованого контрагентами, наявності трудових ресурсів вказаних підприємств, необхідних для виконання робіт.
Щодо посилань відповідача на бази даних АІС «Податковий блок», в тому числі Єдиного реєстру податкових накладних щодо контрагента позивача, як на підставу визначення нереальності господарських операцій, то процес співставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту й характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника.
Таким чином, з урахуванням наявності у позивача всіх необхідних первинних документів, які свідчать про фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності товариства, та враховуючи висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, а також принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, згідно якого негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи, та добросовісність платника податків, а також достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, що презюмується податковим законодавством, зокрема, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано) та позивачем підтверджено реальність проведених операцій у контрагентів.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що оскільки в матеріалах справи відсутній акт документальної перевірки ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН», в якому досліджено питання: наявності у нього основних засобів, складських приміщень, трудових ресурсів, неможливості поставки товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання, згідно даних єдиного реєстру податкових накладних, в тому числі, можливого залучення субпідрядних організацій (контрагентів), можливих орендованих складських приміщень, які не є власністю товариства, а тому згідно законну не відображаються у податковій звітності, та інших необхідних умов для провадження господарської діяльності, суб`єктивні припущення контролюючого органу про не підтвердження реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах законну та документально підтвердженій доказовій базі.
Також при винесенні оскаржуваного рішення суд обґрунтовував свою позицію тим, що всі первинні документи контрагента є неналежними, якщо вони підписані особою, яка значилась як засновник та директор товариства, проте фактично ніякого відношення до вказаного підприємства не мала, фінансово-господарською діяльністю не займалася, адміністративно-розпорядчі функції керівника підприємства не виконувала, згідно листа від 17 січня 2018 року №224/8/26-54-21-03 співробітників ОУ ДПІ у Оболонськоми районі ГУ ДФС в м. Києві, відповідно до якого будучи допитаним у якості свідка засновник та директор ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» ОСОБА_1 показав, що підприємство він не реєстрував і ніякої фінансово-господарської діяльності не здійснював, ніяких документів щодо фінансово-господарської діяльності не підписував.
Слід зауважити, що Відповідачем не було долучено до матеріалів справи лист від 17 січня 2018 року №224/8/26-54-21-03 ОУ ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, на який містилось посилання в акті перевірки, як на підставу перевірочних висновків.
За змістом ч. 2 статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оскільки ГУ ДФС у м. Києві не було покладено в основу оскаржуваних рішень пояснення гр. ОСОБА_1 , то відповідач не може посилатися на вказаний доказ в судді відповідно до приписів ч. 2 статті 77 КАСУ.
При цьому, в акті перевірки відсутні дані про реквізити пояснення, ПІБ посадової особи правоохоронного органу, яка їх відібрала, в якому місці, за яких обставин їх отримано, а також відсутня інформація про номер, дату кримінального провадження, на підставі яких статей воно порушено, що підтверджує, що пояснення гр. ОСОБА_1 не було покладено в основу оскаржуваного рішення.
Таким чином, оскільки долучений до матеріалів справи документ під назвою «протокол допиту свідка від 03.01.2018 року» не є тотожнім документу, який зазначався в акті перевірки під назвою «пояснення» (без реквізитів), то долучений до матеріалів справи протокол не вважається таким, що був покладений в основу оскаржуваного рішення.
В той же час, суд наголошує на тому, що пояснення гр. ОСОБА_1 є лише джерелом одного з доказів у кримінальному провадженні, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді. При цьому, факт відкриття кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такого кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Сам факт заперечення директором контрагента своєї участі у діяльності товариства не може бути свідченням безтоварності спірних операцій, за умови що інформація про таку особу як керівника підприємства міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань.
Водночас, в Акті перевірки відсутня інформація щодо обставин винесення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили або ухвалення постанови про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами у кримінальному провадженні, в рамках якого була б встановлена дефектність первинних документів ТОВ «ПАЛЕКС-М» по взаємовідносинам з ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН».
Посилання суду першої інстанції на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2018 року у справі № 569/3132/18 є не доцільним, оскільки вона не є належним доказом по справі.
Так, зі змісту даної ухвали вбачається, що жодного дослідження обставин здійснення фінансово-господарських операцій між ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» та ТОВ «ПАЛЕКС-М», в тому числі, аналізу первинних документів, вона не містить, як і відсутній сам висновок про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та спірним контрагентом.
Крім того, вказана ухвала була винесена в порядку кримінального судочинства та стосувалися лише питань задоволення/незадоволення клопотань органу досудового розслідування про арешт майна та жодних обставин фіктивності, транзитності тощо відносно ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» ухвалою встановлено не було. До того ж, в рамках розслідування кримінального провадження, про яке йдеться в наведеній ухвалі, будь-яка підозра у вчиненні кримінальних правопорушень жодній посадовій особі ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» не пред`являлась, жодна посадова особа чи інші працівники підприємства в рамках зазначеного кримінального провадження не мають статусу підозрюваного, оскільки про підозру їм не повідомлялось, зворотнє не доведено, відповідні посилання на це в ухвалі та акті перевірки відсутні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції також зазначив, що оскільки на рахунок спірного контрагента ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» було перераховано тільки суму 240 159,71 грн. згідно з платіжного доручення від 14 грудня 2017 року №734, то такі обставини свідчать про неможливість ТОВ «УКРВУД КОНСТРАКШН» здійснити перелік послуг та робіт на виконання договору від 01 листопада 2017 року № 13.
Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору від 01 листопада 2017 року № 13 ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» було виписано за реєстровано:
- податкові накладні на загальну суму 770 159,71 грн., в тому числі 128 360 грн. ПДВ від 22 грудня 2019 року № 92 на суму 140 000 грн, в т.ч. ПДВ 23 333,33 грн; від 22 грудня 2017 року № 93 на суму 390 000 грн, в т.ч. ПДВ 65 000 грн; від 30 листопада 2017 року № 23 на суму 240 159,71 грн., в т.ч. ПДВ 40 026,61 грн.
ТОВ «ПАЛЕКС-М» відповідно до умов договору було здійснено з ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКПІН» розрахунок в безготівковій формі за надані послуги на загальну суму 770 160 грн., в тому числі 128 360 грн. ПДВ.
Станом на 31 грудня 2017 року кредиторська заборгованість по рахунку бухгалтерського обліку № 631 по розрахункам із ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКПІН» відсутня.
ТОВ «ПАЛЕКС-М» відповідно до умов договору було здійснено часткову оплату на розрахунковий рахунок ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» в безготівковій формі на загальну суму 240 159,71 грн. згідно платіжного доручення від 14 грудня 2017 року № 734.
В порядку усно укладеного договору переуступки (переведення) боргу ТОВ «ПАЛЕКС-М» було здійснено остаточні розрахунки перед ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН», шляхом здійснення оплати в безготівковій формі на рахунки ТОВ «Ратон Блек» та ТОВ «Центрабудпостач» за борги ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» на загальну суму 530 000 грн., а саме:
на розрахунковий рахунок ТОВ «Ратон Блек» згідно платіжного доручення від 09 січня 2018 року № 752 на суму 230 000 грн.;
на розрахунковий рахунок ТОВ «Ратон Блек» згідно платіжного доручення від 10 січня 2018 року № 753 на суму 230 000 грн.;
на розрахунковий рахунок ТОВ «Центрабудпостач» згідно платіжного доручення від 20 грудня 2017 року № 749 на суму 70 000 грн.
Проведення належним чином вищевказаних взаєморозрахунків підтверджується відсутністю письмових претензій зі сторони ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» до ТОВ «ПАЛЕКС-М».
Таким чином, загальна сума взаєморозрахунків між ТОВ «ПАЛЕКС-М» з ТОВ «УКРБУД КОНСТРАКШН» за складеними податковими накладними становить 770 160 грн.
Окремо слід зауважити, що відповідач не заперечує повноти проведених розрахунків між позивачем та його контрагентом.
Враховуючи зазначене, та оскільки судом не було встановлено ознак фіктивності укладених між позивачем та його контрагентом правочинів, необґрунтованими є висновки, викладені відповідачем в акті перевірки про порушення позивачем податкового законодавства.
Відтак, податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15 серпня 2019 року №   0046351404 та № 0046361404 є протиправними та підлягають скасуванню.
Таким чином, протиправним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.
Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи, а тому наявні підстави для його скасування.
Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЕКС-М" - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року - скасувати.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЕКС-М" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15 серпня 2019 року №   0046351404 та № 0046361404.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків