01.11.21
22-ц/812/1916/21
Єдиний унікальний номер справи 1421/1541/12
Провадження №22-ц/812/1916/21                                 Доповідач в апеляційній інстанції – Лисенко П.П.

П О С Т А Н О В А
іменем України
01 листопада 2021 року                                                                   м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Лисенка П.П.,       
суддів – Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Ощадбанк" ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, яку постановлено 18 серпня 2021 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Панькова Д.А., за заявою Акціонерного товариства "Ощадбанк" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Ощадбанк" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

31 серпня 2011 року АТ "Ощадбанк" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі Банк) звернулося до суду та пред`явило позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно кредитної заборгованості у сумі 26 034 гривні 11 копійок. 
Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областівід 03 травня 2012 року позов Банку задоволено в повному обсязі.
Вказане рішення забрало законної сили.
На його підставі, за заявою Банку від 06 червня 2014 року, Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області видані виконавчі листи №2-1421/677/12.
09 серпня 2021 року АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання вказаних виконавчих листів, виданих у цивільній справі № 1421/1541/12 р. на виконання заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.05.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 26 415 гривень 11 копійок, яку обґрунтовували наступним. 
В обґрунтування заяви зазначали, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання був Банком пропущений, у зв`язку з добровільним частковим виконанням рішення позичальником.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областівід 18 серпня 2021 року в задоволені заяви відмовлено.
Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, АТ «Ощадбанк»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати зазначену ухвалу та ухвалити постанову, якою задовольнити їх заяву.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів що вказували на наявність перешкоди Банку пред`явити виконавчі листи до виконання та не є поважною причиною для поновлення вказаного строку і добровільне часткове виконання позичальником рішення суду.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його вірним, обґрунтованим і законним.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України   «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду 1 інстанції вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено названим судом, що 31 серпня 2011 року АТ "Ощадбанк" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі Банк) пред`вило позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просило солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором №1963-н від 19 ве6ресня 2007 року у сумі 26 034 гривні 11 копійок, яка виникла станом на 22 лютого 2011 року (т. 1 а.с. 1-3). 
Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областівід 03 травня 2012 року позов Банку задоволено в повному обсязі (т. 1 а.с. 203).
Вказане рішення не оскаржувалося, а тому забрало законної сили.
06 червня 2014 року АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління звернулося до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з заявою, в якій просило направити на адресу Банку у м. Одеса, копію рішення від 03 травня 2012 року та оригінали виконавчих листів по справі (т.1 а.с. 209).
Згідно супровідного листа суду, 18 червня 2014 року вищезазначені виконавчі листи №2-1421/677/12 були направлені на адресу філії Одеського обласного управління (т. 1 а.с. 205).
09 серпня 2021 року АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (т.1 а.с. 223-224).
Звертаючись з заявою, Банк посилався на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений, у зв`язку з добровільним частковим виконанням рішення позичальником. 
Проте, доказів добровільного виконання рішення позичальником, Банком не надано.
Матеріали справи не містять також жодного платіжного доручення, яке б свідчило про погашення боржниками кредитної заборгованості.
Крім того, АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління, звертаючись з заявою 06 червня 2014 року про видачу виконавчих листів, вже пропустили строк на пред`явлення їх до виконання, та протягом 7 років з заявою про його поновлення не зверталися.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження, в редакції чинній станом на 2012 рік, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Вказаний закон втратив чинність.
За приписами п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 року, згідно статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
За пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016 року.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001).
У виданих стягувачу АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління, виконавчих листах на примусове виконання рішення суду по справі №1421/1541/12 р., яке набрало законної сили 15 травня 2012 року, копії яких надані заявником, зазначено про можливість пред`явлення їх до виконання протягом одного року.
Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Матеріалами справи встановлено, що з заявою про поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління звернулося до суду 09 серпня 2021 року, тобто після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який встановлено як чинною так і попередньою редакцією ЗУ «Про виконавче провадження». 
Вказане на думку суду свідчить про не сумлінне використання АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління його прав.
Зважаючи на викладене, АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління, звертаючись до суду першої інстанції з цією заявою не надало доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Колегія апеляційного суду з вказаними висновками погоджується.
Як на думку колегії, саме безвідповідальні дії працівників АТ "Ощадбанк" філія - Одеське обласне управління, привели до пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа. Названі ж особою, яка подала апеляційну скаргу, причини пропуску не можна вважати поважними і на цій підставі строк поновити. 
Доказів протилежному заявником не надано.
За такого, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не підлягала задоволенню.
Оскільки суд 1 інстанції дійшов такого ж висновку, то оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Ощадбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від18 серпня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                        П.П. Лисенко  

    Судді:                                                Н.В. Самчишина 

Т.В.Серебрякова

______________________________________________
Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.