Дата документу 22.11.2021 Справа № 310/8660/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 310/8660/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Дубровська Н.М.
№ 22-ц/807/1933/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року та додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,
ВСТАНОВИВ

В жовтні 2019 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного РЕМ звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що з ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , укладено договір №433091/2593 про користування електричною енергією та відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . За цим договором ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міськрайонного району електричних мереж бере на себе обов`язки постачати ОСОБА_1 електричну енергію, а він зобов`язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії.
За цією адресою також мешкає ОСОБА_3 , який є фактичним споживачем. 
При перевірці 31 травня 2018 року дотримання вимог Правил користування електричною енергією за адресою мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було встановлено самовільне підключення до електричних мереж, що є власністю ПАТ «Запоріжжяобленерго». Приєднання на дільниці вводу, що знаходиться у приміщенні на даху будинку. У місті вводу проводів в перекриття стелі. Місце приєднання у распред.коробці. Порушення здійснено приховано. Порушення виявлено в присутності споживача. По виявленому факту складений акт про порушення №00142235. Працівниками БМРРЕМ відновили схему обліку електричної енергії. Бердянським міськрайонним районом електричних мереж ПАТ "Запоріжжяобленерго" зроблений розрахунок у відповідності з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, введеної в дію постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006р. зі змінами і доповненнями. Розрахунок обсягу споживання та вартості не облікованої електроенергії надано у розрахунку обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергії для населення. Розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергії для населення проводився за період з 01.06.2017 по 31.05.2018 по акту №00142235 від 31.05.2018. Загальна вартість не облікованої електроенергії по Акту №00140243 від 15.10.2016 складає 10417,18 грн. Згідно з п. 42 - споживач зобов`язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та вказаних Правил. На час подачі позовної заяви сума заборгованості по сплаті вартості не облікованої електричної енергії, склала 25260,24 грн., яка не сплачена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача вартість не облікованої електричної енергії в розмірі 25260,24 грн..

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про стягнення понесених судових витрат задоволено.
Стягнуто ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного РЕМ на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 15600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного РЕМ подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного РЕМ подало також апеляційну скаргу на додаткове рішення, в апеляційній скарзі зазначали, що в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, з цих підстав просили додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення.

Відповідач не скористався своїм правом на подачі відзиву на апеляційні скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.В

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного РЕМ, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено , що саме ОСОБА_1 є винною особою, яка здійснила приховане підключення та здійснювала споживання електричної енергії та саме він є її споживачем поза приладами обліку. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Зі справи вбачається, що позивач 31.10.2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії на підставі акту про порушення №; 0014223 від 31.05.2018 року.

За змістом Акту про порушення від 31.05.2018 № 00142235 складеного представниками постачальника електричної енергії, що здійснювали перевірку зазначено, що «перевіркою встановлено, що споживач при користування електричною енергією за адресою о.р.433091  ОСОБА_2 ,  АДРЕСА_1 порушив ПКЕЕН. Самовільне підключення електропроводки до електромережі, що є власністю ПАТ "Запоріжжяобленерго". Приєднання на дільниці вводу, що знаходиться у приміщенні на даху будинку у місці вводу проводів в перекриття стелі. Місце приєднання у распред.коробці. Порушення здійснювалося приховано. Порушення виявлено в присутності споживача.» (а.с. 11) 

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, отже не міг бути присутнім при виявлені порушення 31.05.2018.

За змістом Акта про порушення за № 00142235 від 31.05.2018 складеного представниками постачальника електричної енергії, що здійснювали перевірку зазначено, що перевіркою встановлено характеристики об`єкта перевірки: житловий будинок, тобто цілий окремий будинок, не його частка, не квартира.

За витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, власниками житлового будинку по АДРЕСА_2 є наступні громадяни: - ОСОБА_4 , форма власності: приватна спільна часткова. Частка власності: 1/2 Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, № 1-1649, 19.11.2011, Бердянська державна нотаріальна контора; - ОСОБА_5 , форма власності: приватна спільна часткова. Частка власності: 1/4 Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, №3-22, 17.01.2012, Бердянська державна нотаріальна контора Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 07.02.2012 Дата внесення запису: 07.02.2012; - ОСОБА_1 , форма власності: приватна спільна часткова. Частка власності: 1/4 Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, №3-20, 17.01.2012, Бердянська державна нотаріальна контора.

При цьому позивачем заявлено позов до двох осіб - ОСОБА_2 , особу, яка є споживачем послуг з електропостачання за договором та ОСОБА_1 , який був присутній при складанні акту. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного обґрунтування, на підставі чого у ОСОБА_1 виник обов`язок відшкодовувати позивачу вартість електричної енергії.

За змістом позовної заяви, позивачем встановлено, що в будинку по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3 , який є фактичним користувачем, у судовому засіданні наведене не спростовувалося представником позивача. Однак до останнього позовні вимоги не пред`явлені. 

При дослідженні Акту про порушення від 31.05.2018, вбачається опис місця виявлення порушення: «... Приєднання на дільниці вводу, що знаходиться у приміщенні на даху будинку у місці вводу проводів в перекриття стелі. Місце приєднання у распред.коробці.» При цьому, судом встановлено, що співвласниками будинку є три особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.08.2013 виділені частки домоволодіння, визнано право користування земельною ділянкою. Таким чином визначений порядок користування нерухомим майном. Наведене рішення набрало законної сили. 

Схема, яка зазначена в Акті про порушення від 31.05.2018 року не містить позначення виявленого місця(точки) підключення до відповідних мереж. 

В Акті про порушення від 31.05.2018 відсутнє посилання на проведення фактичної технічної перевірки, не зазначені спеціальні технічні засоби та технічні пристрої, способи виявлення - демонтаж, які дозволили виявити порушення. Навпаки, зі змісту акту вбачається, що так зване «порушення» виявлено виключно при візуальному огляді «у распред.коробці». 

Будь якого фактичного підключення ОСОБА_1 до електромереж позивача виявлено не було, будь якого споживання поза засобами обліку виявлено не було та міститься в акті. Таким чином, докази для встановлення факту «розкрадання» ОСОБА_1 електричної енергії матеріали справи не містять.

В Акті про порушення від 31.05.2018 відсутні посилання на відповідні пункти Правил № 312 або Методики № 562.

За п. 8.2.5. Правил № 312 Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача. У разі відмови споживача або представника споживача підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо він підписаний уповноваженим представником оператора системи та двома незаінтересованими особами (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення їх осіб.

Даний акт про порушення від 31.05.2018 складений у відсутності споживача ОСОБА_2 , який на час його складання помер, ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В даному Акті про порушення від 31.05.2018 міститься підпис однієї особи - ОСОБА_1 - особи, відмінної від особи споживача, зазначення в Акті - ОСОБА_2 ОСОБА_1 не є представником ОСОБА_2 станом на 31.05.2018 року.

В якості доказу своїх позовних вимог, позивачем до позовної заяви додано Протокол комісії № 472 від 22.06.2018.

В протоколі змінено склад порушення – «самовільне підключення електропроводки до електромережі ел.постачальника з порушенням схеми обліку» - в Акті про порушення «самовільне підключення електропроводки до електромережі, що є власністю ПАТ «Запоріжжяобленерго». 

Крім того, до протоколу не надані докази повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про засідання комісії, доказів направлення протоколу, розрахунку та рахунку відповідачу тощо. Наведені докази не містять і матеріали справи. 

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч процесуальних обов`язків, передбачених загаданими нормами ст.ст. 21, 81 ЦПК України позивач не надав до суду належних і допустимих доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України.

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України надав належної оцінки наданим сторонами доказам, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, належним чином мотивував свої висновки про не доведеність позовних вимог, а доводи скарги, які належним чином не доведені, цих висновків не спростовують. 

За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міськрайонного району електричних мереж.

Вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості стягнення витрат на правову допомогу є неприйнятними.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У заяві від 02.12.2020 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_6 до початку судових дебатів заявив про намір стягнення судових витрат з позивача.

07.12.2020, в порядку вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду), відповідач через свого представника адвоката Кісь Л.С. подав заяву та докази понесених ним судових витрат, а саме: копію ордеру на надання правничої (правової допомоги), копію договору про надання правничої допомоги №07/12-ФЛ від 23.07.2020, копію додатку до договору про надання правничої допомоги 07/12-ФЛ від 23.07.2020, копію Акту виконаних робіт (детальний опис робіт) за договором про надання правничої допомоги № 07/12-ФЛ станом на 05.12.2020 від 05.12.2020, копію рахунку від 23.07.2020 на суму 1500 грн., копію рахунку від 23.08.2020 на суму 7500 грн., копію рахунку від 23.10.2020 на суму 1340,35 грн., копію рахунку від 02.12.2020 на суму 5300 грн.

Оскільки на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником надані відповідні письмові докази, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу, зазначений вище розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для відповідача та процесуальною поведінкою позивача під час розгляду справи, а тому наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача зазначеної суми.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційні скарги у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення - без змін.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду та додаткове рішення постановлено з додержанням вимог закону і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міськрайонного району електричних мереж залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2020 року та додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков