ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 листопада 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №583/2950/21 
Номер провадження 22-ц/816/1626/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Соколової Н.О. у м. Охтирка Сумської області,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, 

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2018 року №583/354/18 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.
Свої вимоги мотивувала тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року збільшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 рішенням цього ж суду від 24 травня 2014 року, на утримання дочки, з 500 грн 00 коп. на 1600 грн 00 коп. Станом на 01 липня 2021 рок розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 57919 грн 98 коп. 
Посилаючись на те, що дитині 10 років, вона навчається у школі, відвідує різні гуртки, потребує нормального матеріального становища, нормального харчування та життєдіяльності вцілому, а також гармонійного розвитку, підвищилися ціни на побутові речі, засоби домашнього вжитку, одяг, продукти харчування, ліки, підвищилися ціни на комунальні послуги, зросли витрати на утримання малолітнього доньки. Вказувала і на те, що її матеріальне становище погіршилося, 1600 гривень є незначною щомісячною сумою і цих коштів доньці не вистачає. Крім того зазначає, що дитині необхідно для її гармонійного розвитку забезпечити відвідування додаткових гуртків, придбання відповідних підручників, шкільного одягу. Відповідач залишив дитину без належної батьківської уваги, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, працює неофіційно та отримує заробіток, є фізично здоровим та в змозі надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що справа була розглянута судом першої інстанції у спрощеному порядку без виклику сторін, чим обмежені її право доступу до правосуддя та порушені загальні засади доступу до правосуддя. Зокрема, що судом не було з`ясовано думки відповідача щодо заявлених нею позовних вимог, не з`ясовано обставини про наявність погіршення її майнового становища, не з`ясовано потреби дитини, обставини, які впливають на потреби дитини.
Зазначає, що вона втратила роботу, через карантинні обмеженні погіршилося її матеріальне становище, оскільки вона змушена була припинити свою підприємницьку діяльність. 
Крім того, на переконання позивача, судом не було взято до уваги те, що відповідач зобов`язаний організувати своє життя так, щоб мати можливість забезпечувати дитині належне утримання для її гармонійного розвитку. 
Наголошує на тому, що відповідач є працездатною особою, працює неофіційно, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 3000 грн щомісячно, що забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, та при цьому не порушуватиме права відповідача. 
Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). 
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2018 року, яке набрало законної сили 25 червня 2018 року, змінено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2014 року по справі №583/1228/14-ц на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн 00 коп., щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, аліменти визначено сплачувати ОСОБА_1 (а.с. 10-13).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, розмір заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом №583/354/18 від 26 червня 2018 року, виданим Охтирським міськрайонним судом Сумської області, станом на 01 липня 2021 року становить 57919 грн 98 коп. (а.с. 14-15). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем усупереч вимог ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України не було надано доказів на підтвердження погіршення майнового становища, на що посилається вона у своїх позовних вимогах. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України.
Належних і допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.
Посилання позивача на те, що дитині виповнилося 10 років, підвищення цін на товари та продукти харчування, невиконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, не є обставинами, передбаченими ст. 192 СК України, для збільшення розміру стягнутих судовим рішенням аліментів. 
       Колегією суддів не встановлено також порушення судом першої інстанції права позивача на судовий захист. Так, справа була розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих позивачем доказів. Клопотань про витребування судом нових доказів, які не могли бути подані, позивачем не заявлялися. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, як підстави для скасування рішення.
Щодо заявленого позивачем клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, то воно задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_1 не наведено підстав їх неподання при зверненні до суду з позовом. Крім того, свої позовні вимоги позивач не обґрунтовувала втратою роботи та припиненням підприємницької діяльності. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                                                О. І. Собина

Судді:                                                                                             С.С. Ткачук 

Т.А.Левченко