Постанова                                                   
Іменем  України 
 
11 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 464/8173/15
провадження № 61-13411св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                   Тітова М. Ю.,      
 
учасники справи:
позивач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у складі колегії суддів:                        Савуляка Р. В., Шандри М. М., Левика Я. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У вересні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» подала апеляційну скаргу.
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 38/173/08-Ф, яка утворилась станом на 04 вересня 2015 року у розмірі 16 651,00 дол. США та 70 705,00 грн, з яких: 15 600,26 дол. США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 1 050,66 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена), 8 171,30 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 62 534,13 грн - штраф за порушення умов кредитного договору.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року постанову Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року скасовано, справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантуваня вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів, у зв`язку з чим не з`ясував, чи припинилась порука ОСОБА_2 за окремими платежами та зробив передчасний висновок про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
25 серпня 2020 року ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» звернулось до суду із заявою про залучення його в якості правонаступника позивача.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 липня 2021 року заяву ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» задоволено.
Залучено ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» правонаступником позивача у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що звернення ТОВ «Преміум Лігал Колекшн»із заявою про залучення його в якості правонаступника позивача відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
07 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у вищевказаній справі.
 
В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати, як незаконну, оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що постановлена судом апеляційної інстанції ухвала про залучення ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» правонаступником позивача суперечить приписам цивільного процесуального закону.
 
Доводи інших учасників справи
 
06 жовтня 2021 року на адресу Верховного Суду від ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» засобами поштового зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому заявник просить суд касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
 
18 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 38/173/08-Ф.
В забезпечення виконання зобов`зань за кредитним договором                                                     № 38/173/08-Ф 11 квітня 2008 року, між ПАТ«КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.
17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги, який посвідчено Мурською Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 928.
Згідно вищезгаданого договору ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінанс» право вимоги за кредитним договором № 38/173/08-Ф від 11 квітня 2008 року, який був укладений між банком та ОСОБА_1 , та право вимоги за договором поруки від 11 квітня 2008 року, який було укладено між банком та ОСОБА_2 
17 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінанс» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В. та зареєстровано в реєстрі за № 929.
Згідно цього договору ТОВ «ФК «Дніпрофінанс» відступило ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» право вимоги за кредитним договором від 11 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 № 38/173/08-Ф, та право вимоги за договором поруки від 11 квітня 2008 року, який було укладено між банком та ОСОБА_2 .
Дійсність договору про відступлення прав вимоги у встановленому законом порядку не спростована.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Рішення судів першої та касаційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання провести реєстрацію спадкового майна  та видати свідоцтво на спадкове майно в касаційному порядку не оскаржуються, а тому у вказаній частині вимог не є предметом касаційного перегляду.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні встановлені законодавством України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
 
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.
 
Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.
 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
 
Згідно частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
 
Частиною першою статті 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
 
Враховуючи, що ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» за нотаріально посвідченим договором від 17 липня 2020 року набуло всіх прав первісного кредитора - ПАТ КБ «Надра», у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, де боржниками є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що звернення ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» як правонаступника кредитора із заявою про залучення його в якості правонаступника позивача відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Верховний Суд встановив, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги її висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення.
 
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 липня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
 
А. Ю. Зайцев
 
М. Ю. Тітов