СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року                                        м. Харків                        Справа № 922/1768/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя  Лакіза В.В.
за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І., 
за участю: 
прокурора  - не з`явився; 
позивача  - не з`явився;
1-го відповідача - не з`явився;
2-го відповідача - не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду  апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м.Харків,  (вх.№2503 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021 у справі №922/1768/21 (суддя Жельне С.Ч., ухвалене в м.Харків о 12:44год, дата складення повного тексту – 21.07.2021р.)  
за  позовом:  Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області, м. Куп`янськ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Куп`янської гімназії №1 Куп`янської міської ради Харківської області, м. Куп`янськ,
до 1-го відповідача: Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, м. Куп`янськ,
до 2-го відповідача: Фізичної особи-підприємця Тур Наталії Іванівни,  м. Куп`янськ,
про  визнання недійсним договору та звільнення приміщення, 

ВСТАНОВИВ:
Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, фізичної особи-підприємця Тур Наталії Іванівни, в якій просив суд:
- визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. №45, укладений між Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області та ФОП Тур Н.І., загальною площею 300,9 кв.м, вартістю 205070,00грн, розташованого за адресою: вул. Харківська, 26, м. Куп`янськ, Харківська область.
-зобов`язати фізичну особу-підприємця Тур Наталію Іванівну звільнити нежитлове приміщення загальною площею 300,9кв.м, вартістю 205070,00грн, розташоване за адресою: вул. Харківська, 26, м. Куп`янськ, Харківська область шляхом підписання акту прийому-передачі.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що оспорюваний договір оренди укладений з порушенням вимог частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" та пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, що є підставою для його визнання недійсним та повернення орендованих нежитлових приміщень.
Право на звернення з відповідним позовом прокурор обґрунтовував тим, що після повідомлення Куп`янською окружною прокуратурою листом №60-42 від 17.03.2021р. Куп`янської міської ради про те, що зміст правочину, вчиненого Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області та ФОП Тур Н.І., суперечить вимогам частини 5 статті 63 Закону України “Про освіту” та пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01  до цього часу не було вжито жодних заходів з боку уповноваженого органу щодо захисту в судовому порядку інтересів держави.
01.07.2021р. 2-им відповідачем - фізичною особою-підприємцем Тур Наталією Іванівною було подано до господарського суду Харківської області відзив на позовну заяву  (вх.№15334), в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог прокурора з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, 2-ий відповідач зазначав, що  спірний договір оренди №45 від 01.11.2009р. не може бути визнаний недійсний, оскільки його укладенню передувало рішення ХХХІ сесії V скликання Куп`янської міської ради від 06.02.2009р. №1012-V, яке на час розгляду даної справи є чинним та в судовому порядку недійсним не визнавалось. 
Крім того, у відзиві на позовну заяву, 2-ий відповідач зазначав про пропуск строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.
Рішенням господарського суду Харківської області від 14.07.2021р. у справі №922/1768/21 в позові відмовлено повністю.
Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 203, 215, 256, 257, 261, 267, 795 Цивільного кодексу України, статей 18, 61, 63 Закону України “Про освіту”, а також пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001р. за №6  мотивовані тим, що прокурором при зверненні до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області було доведено наявність законних підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, в силу приписів частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, як такого, що суперечить вимогам статті 63 Закону України "Про освіту", однак, у зв`язку із пропуском строку позовної давності на звернення з відповідним позовом до суду, який обчислюється з моменту, коли про порушення інтересів держави дізнався саме позивач у даній справі, а не прокурор, господарським судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. №45, з підстав пропуску позовної давності.
Заступник керівника Харківської обласної прокуратури з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021р. у справі №922/1768/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим прокурором в обґрунтування позовних вимог доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності.
Зокрема, прокурор не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що для Куп`янської міської ради Харківської області строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. №45 розпочався з 06.02.2009р., тобто, з дати прийняття рішення ХХХХІ сесії V скликання №1012-V, відповідно до якого  надано в оренду фізичній особі- підприємцю Тур Н.І. нежитлову будівлю майстерні гімназії №1, що знаходяться по вул. Харківській, 26, м. Куп`янськ, Харківської області.
Прокурор наголошує, що Куп`янська міська рада Харківської області не є стороною оспорюваного правочину та відповідно, про його наявність дізналась лише після отримання повідомлення прокурора про вказані обставини 17.03.2021р.
Отже, за наведених обставин, строк позовної давності для звернення позивача - Куп`янської міської ради Харківської області до суду з відповідним позовом не є пропущеним.
Крім того, прокурор з посиланням на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі №607/15489/15-ц зазначає, що  власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (стаття 391 ЦК України), є негаторним.
Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, доки існує саме правопорушення.
Оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення 2-ий відповідач - фізична особа-підприємець Тур Наталія Іванівна продовжує користуватись спірним майном навчального закладу, позовна давність на спірні правовідносини, на думку прокурора, не поширюється.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021р.  у справі №922/1768/21; встановлено сторонам у справі у справі строк до 15.09.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з  доказами  його надсилання іншим сторонам; призначено справу до розгляду на 20.09.2021р. 
20.09.2021р. позивачем - Куп`янською міською радою Харківської області  подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№10895), в якому просить суд розглядати справу без участі  його представника.
20.09.2021р. позивачем - Куп`янською міською радою Харківської області  подано до апеляційного господарського суду письмові пояснення (вх.№10930), в яких просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури, рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021р.  у справі №922/1768/21 залишити без змін.
Крім того, у вказаних письмових поясненнях позивач зазначає, що спірний договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. № 45 укладений між Відділом освіти Куп`янської міської ради та ФОП Тур Н.І загальною площею, 300,9 м2 вартістю 205070,00грн. розташованого за адресою: вул. Харківська, 26 м. Куп`янськ, Харківська області, припинив свою дію на підставі додаткової угоди № 15 від 02.08.2021р., майно повернуто на підставі акту прийому-передачі майна в оренду від 02.08.2021р. 
На підтвердження викладених обставин позивачем було додано до вказаних письмових пояснень копії додаткової угоди № 15 від 02.08.2021р. та акту приймання – передачі майна в оренду від 02.08.2021р.
Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаюся судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Отже, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
З огляду на те, що апеляційним господарським судом в силу приписів Господарського процесуального кодексу України переглядаються виключно ті обставини, які були предметом розгляду місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла зазначає, що додані до письмових пояснень документи, апеляційним господарським судом не розглядаються та не приймаються до уваги в якості додаткових доказів. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 11.10.2021р.
11.10.2021р. суддя-доповідач Плахов О.В. знаходився на лікарняному.
Відповідно до частини 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021р., у зв`язку із відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М. 
За таких обставин, у зв`язку із неможливістю проведення судового засідання 11.10.2021р. з огляду на знаходження судді-доповідача Плахова О.В. на лікарняному та відсутністю підстав для здійснення повторного автоматизованого розподілу даної справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021р. розгляд справи призначено на 10.11.2021р.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2021р., у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи №922/1768/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 10.11.2021р. уповноважені представники сторін не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повернутими на адресу апеляційного господарського суду повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.2 а.с.98-103).
Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням ХХХХІ сесії V скликання Куп`янської міської ради від 06.02.2009р. №1012-V, надано в оренду фізичній особі- підприємцю Тур Н.І. нежитлову будівлю майстерні гімназії №1, що знаходиться по вул. Харківській, 26, м. Куп`янськ, Харківської області (т.1 а.с.74).
Пунктом 2 вказаного рішення доручено Відділу освіти Куп`янської міської ради укласти договір оренди вищевказаного об`єкту, згідно з Положенням “Про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Куп`янська”, затвердженого рішенням №285-У-ХІ сесії Куп`янської міської ради від 07.03.2007р.
На виконання вказаного рішення, 01.11.2009р. між Відділом освіти Куп`янської міської ради (надалі - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Тур Наталією Іванівною (надалі  - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №45 (надалі – договір оренди т.1 а.с.34-37), відповідно до умов якого предметом договору є нежитлове приміщення (будівля) – об`єкт оренди, право оренди якого отримано орендарем на підставі рішення Куп`янської міської ради №1012-V від 06.02.2009р. (пункт 1.1. договору оренди).
Нежитлове приміщення (будівля) загальною площею 291,1м2 (технічний паспорт КП “Куп`янське міське бюро технічної інвентаризації” від 11.03.2009р. б/н), знаходиться за адресою: м. Куп`янськ, вул. Харківська, 26. Технічний паспорт додається до договору, є його невід`ємною частиною і зберігається у орендодавця (пункт 1.2. договору оренди).
Відповідно до пункту 2.1. договору оренди, вступ орендаря у користування нежитловим приміщенням (будівлею) настає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного приміщення.
Відповідно до акту приймання-передачі майна в оренду, який є додатком №1 до договору оренди,  01.11.2009р. Відділом освіти Куп`янської міської ради (надалі - орендодавець) було передано в оренду фізичній особі-підприємцю Тур Наталії Іванівні (надалі  - орендар) нежитлове приміщення (будівля) загальною площею 291,1м2 (т.1 а.с.38).
Пунктом 4.1. договору оренди визначено, що орендар має право самостійно використовувати орендоване майно для здійснення господарської діяльності в межах визначених статутом створеного ним підприємства, чинним законодавством України та цим договором. 
Відповідно до пункту 8.1 договору оренди, строк його дії встановлено з 01.11.2009р. до 31.10.2010р.
В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору оренди, а саме: від 01.11.2010р. №1, від 01.07.2011р. №2, від 01.11.2012р. №3, від 02.06.2015р. №4,  від 16.09.2015р. №5, від 01.10.2015р. №6, від 14.01.2016р. №7,  від 05.12.2016р. №8, від 15.01.2018р. №9, від 16.11.2018р. №10, від 30.08.2019р. №11, від 13.01.2020р. №12, від 21.01.2021р. №13 (т.1 а.с.40, 43, 46, 49-51, 52, 54, 56, 57, 58, 59, 62 -63, 64, 65).
Зокрема, додатковою угодою №1 до договору оренди від 01.11.2010р. сторонами було продовжено строк дії договору до 31.10.2012р. (т.1 а.с.40).
Додатковою угодою №3 від 01.11.2012р. до договору оренди сторонами було продовжено строк дії договору до 30.09.2015р. (т.1 а.с.46).
16.09.2015р. сторонами було укладено додаткову угоду №5 до договору оренди (т.1 а.с.52), відповідно до умов якої підпункт 1.2 пункту 1 договору оренди викладено в новій редакції, а саме: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення комунальної власності територіальної громади м.Куп`янськ, площею 300,9 м.кв., розміщене за адресою: м.Куп`янськ, вул. Харківська, 26, Куп`янська гімназія №1 Куп`янської міської ради Харківської області, що перебуває на балансі відділу освіти Куп`янської міської ради, вартість якого визначена зі звітом про оцінку/актом оцінки на 16 вересня 2015 і становить за незалежною оцінкою 178660,00 грн.
Додатковою угодою №6 від 01.10.2015р. до договору оренди,  сторонами було продовжено строк дії договору до 31.08.2018р. (т.1 а.с.54).
Додатковою угодою №10  від 16.11.2018р. до договору оренди, сторонами було продовжено строк дії договору до 31.07.2021р. (т.1 а.с.59).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор зазначав, що Куп`янською окружною прокуратурою Харківської області під час вивчення стану збереження мережі освітніх закладів та їх майна було встановлено порушення частини 5 статті 63 Закону України “Про освіту” щодо передачі в оренду частини об`єкту  нерухомості, що перебуває на балансі Відділу освіти Куп`янської міської ради.
Зокрема, прокурором було встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності від 30.01.2002р. єдиний цілісний комплекс будівель та споруд гімназії №1 належить Куп`янській міській раді  Харківської області (т.1 а.с.70).
Рішенням Куп`янської міської ради №1095-УІ від 09.08.2013р. будівлі гімназії №1, розташовані за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 26, закріплено на праві оперативного управління за Відділом освіти Куп`янської міської ради (т.1 а.с.72).
Відповідно до  пункту 1.1. Статуту Куп`янської гімназії №1 Куп`янської міської ради  Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради від 04.03.2011р. №1238-VI (надалі – Статут т.1 а.с.86-97), загальноосвітній навчальний заклад Куп`янський навчально-виховний комплекс “Школа-гімназія №3” Куп`янської міської ради  Харківської області  (надалі - НВК) створено на підставі рішення виконкому Куп`янської міської ради народних депутатів від 24.04.1992р. №137 і є правонаступником гімназії №1 комунальної власності м. Куп`янська Харківської області та знаходиться в спільній власності територіальної громади м. Куп`янська.
Згідно пункту 1.6. Статуту, головним завданням НВК є забезпечення реалізації права громадян на повну загальну середню освіту.
Засновником НВК є Куп`янська міська рада Харківської області (пункт 1.4. Статуту).
Поряд з цим, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФОП Тур Н.І. є виробництво іншого верхнього одягу й аксесуарів, оптова торгівля одягом і взуттям, виробництво робочого одягу (код КВЕД 14.13, 14.19, 14.12), що не пов`язано із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
Отже, як стверджував прокурор, передана на підставі договору оренди нежитлового приміщення №45 від 01.11.2009р. частина приміщення навчального закладу (нежитлова будівля майстерні гімназії №1, що знаходяться по вул. Харківській, 26, м. Куп`янськ, Харківської області), використовується орендарем не за освітніми цілями, що не узгоджується з метою функціонування навчального закладу, та відповідно суперечить, в порушення частини 5 статі 63 Закону України “Про освіту” та пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, призначенню відповідного приміщення.
З огляду на вказані вище обставини, 11.05.2021р. Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, Фізичної особи-підприємця Тур Наталії Іванівни, в якій просив суд:
- визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. №45, укладений між Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області та ФОП Тур Н.І., загальною площею 300,9 в.м, вартістю 205070,00грн, розташованого за адресою: вул. Харківська, 26, м. Куп`янськ, Харківська область.
-зобов`язати Фізичну особу-підприємця Тур Наталію Іванівну звільнити нежитлове приміщення загальною площею 300,9кв.м, вартістю 205070,00грн, розташоване за адресою: вул. Харківська, 26, м. Куп`янськ, Харківська область шляхом підписання акту прийому-передачі (т.1 а.с.1-110).
Рішенням господарського суду Харківської області від 14.07.2021р.  у даній справі  в позові відмовлено повністю, з підстав викладених вище (т.2 а.с.11-20).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Предметом позовних вимог у даній справі є вимога прокурора в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. №45, укладений між Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області та ФОП Тур Н.І., предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 300,9 кв.м, розташоване за адресою: вул. Харківська, 26, м.Куп`янськ, Харківська область, та яке обліковується на балансі Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області та звільнення вказаного приміщення шляхом підписання акту прийому-передачі.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1).
Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018р. у справі №905/1227/17.

Частиною 2 статті 18 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину) визначено, що навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.
Відповідно до статті 28 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину), система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину), структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; самоосвіту.
Частинами 1 та 4 статті 61 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину) унормовано, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.
За приписами частини 1 статті 63 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину), матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.
Отже, в контексті приписів частин 4 статті 61 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину) майно навчальних закладів може використовуватись як додаткове джерело фінансування цих закладів шляхом отримання доходів від надання в оренду, зокрема, приміщень.
Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 63 Закону України “Про освіту” (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину)  об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.
В підпункті 4 розділу 9 Переліку платних послуг, які можуть надаватись державними навчальними закладами”  затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №38 (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину) зазначено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, здавання в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, обладнання, не пов`язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді
У відповідності до змісту пункту 4 розділу 9 вказаної Постанови, державним навчальним закладам була надана можливість здавання в оренду будівель, споруд, обладнання, не пов`язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді.
У відповідності до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України 17.08.2000р. №507, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин,
Споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.
Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.
До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин щодо укладення договору оренди, до переліку платних послуг, які могли надаватися державними навчальними закладами, (який регулювався постановою КМУ від 20.01.1997р. №38 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами") не входила можливість здавання в оренду іншого нерухомого майна, тобто не була передбачена можливість орендування окремого нежитлового приміщення.

Колегія суддів також зазначає, що вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного правочину) законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі, на умовах оренди).
Крім того, постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001р. за №63 затверджені Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 (надалі- Правила ДСанПіН 5.5.2.008-01), які поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від типу, форми власності і підпорядкування.
Відповідно до пункту 3.19 Правил ДСанПіН 5.5.2.008-01, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.
Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів законом передбачена можливість залучати, у тому числі, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. 
Проте, надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018р. у справі №905/1227/17, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018р. у справі №906/164/17, у постановах Верховного Суду від 05.08.2020р. у справі №913/152/18 та від 02.09.2020р. у справі №913/589/18.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з копії технічного паспорту на громадський будинок літ. К  (т.1 а.с.75-80), нежитлові приміщення загальною площею 300,9кв.м., передані в оренду за оспорюваним договором, які знаходяться за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 26, належать до комунальної власності територіальної громади м. Куп`янськ.
Відповідно до свідоцтва на право власності від 30.01.2002р. єдиний цілісний комплекс будівель та споруд гімназії №1 належить Куп`янській міській раді Харківської області (т.1 а.с.70).
Рішенням Куп`янської міської ради №1095-УІ від 09.08.2013р. будівлі гімназії №1, розташовані за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 26, закріплені на праві оперативного управління за Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області (т.1 а.с.72).
Таким чином, нежитлові приміщення передані за оспорюваним правочином є частиною приміщення навчального закладу - Куп`янської гімназії №1 Куп`янської міської ради Харківської області, отже за статусом є державним навчальним закладом, який законом в цілому заборонено використовувати не за призначенням.

За змістом пункту 1.2 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №563 від 01.08.2001р., навчально-виховний процес є системою організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об`єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо).
Відповідно до пункту 1.1. Статуту Куп`янської гімназії №1 Куп`янської міської ради  Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради від 04.03.2011р. №1238-VI (надалі – Статут т.1 а.с.86-97), загальноосвітній навчальний заклад Куп`янський навчально-виховний комплекс “Школа-гімназія №3” Куп`янської міської ради  Харківської області  (надалі - НВК) створено на підставі рішення виконкому Куп`янської міської ради народних депутатів від 24.04.1992р. №137 і є правонаступником гімназії №1 комунальної власності м. Куп`янська Харківської області та знаходиться в спільній власності територіальної громади м. Куп`янська.
Згідно пункту 1.6. Статуту, головним завданням НВК є забезпечення реалізації права громадян на повну загальну середню освіту.
Поряд з цим, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності  2-го відповідача ФОП Тур Н.І. (орендаря за оспорюваним правочином) є виробництво іншого верхнього одягу й аксесуарів, оптова торгівля одягом і взуттям, виробництво робочого одягу (код КВЕД 14.13, 14.19, 14.12), що не пов`язано із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
З огляду на викладені положення законодавства, колегія суддів зазначає, що платні послуги щодо передачі в оренду приміщень загальноосвітнього державного закладу можуть надаватися виключно з метою досягнення передбачених у  статті 5 Закону України "Про загальну середню освіту"  завдань, якими є виховання громадянина України; формування особистості учня (вихованця), розвиток його здібностей і обдарувань, наукового світогляду; виконання вимог Державного стандарту загальної середньої освіти, підготовка учнів (вихованців) до подальшої освіти і трудової діяльності; виховання в учнів (вихованців) поваги до  Конституції України, державних символів України, прав і свобод людини і громадянина, почуття власної гідності, відповідальності перед законом за свої дії, свідомого ставлення до обов`язків людини і громадянина; реалізація права учнів (вихованців) на вільне формування політичних і світоглядних переконань; виховання шанобливого ставлення до родини, поваги до народних традицій і звичаїв, державної мови, регіональних мов або мов меншин та рідної мови, національних цінностей Українського народу та інших народів і націй; виховання свідомого ставлення до свого здоров`я та здоров`я інших громадян як найвищої соціальної цінності, формування гігієнічних навичок і засад здорового способу життя, збереження і зміцнення фізичного та психічного здоров`я учнів (вихованців).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що спірне нежитлове приміщення передано в оренду фізичній особі - підприємцю Тур Н.І. всупереч забороні, встановленій чинним на час укладення оспорюваного правочину законодавством, у зв`язку із чим, спірний договір підлягає визнанню недійсним на підставі приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України.
Наслідком недійсності правочину є обов`язок фізичної особи - підприємця Тур Н.І.  звільнити спірне приміщення та повернути його Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області (балансоутримувачу) за актом приймання-передачі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву поданому до господарського суду Харківської області 01.07.2021р. 2-им відповідачем - фізичною особою-підприємцем Тур Наталією Іванівною  було заявлено про пропуск строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом (т.1 а.с.218-220).
Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
За змістом положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 Цивільного кодексу України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється однаково з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюються й на звернення прокурора до суду з позовом про захист інтересів держави, зокрема, у в межах даної справи, що розглядається, в особі Куп`янської міської ради Харківської області.
Таким чином, враховуючи, що вимоги прокурора є похідними від вимог Куп`янської міської ради Харківської області ради, права та інтереси якої він захищає,  перебіг позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізналась саме Куп`янська міська рада Харківської області ся саме Міністерство, а не прокурор.
Аналогічна правова позиція щодо обчислення строку позовної давності викладена у постанові Верховного Суду 18.12.2018р. у справі №904/10591/17, яка в силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України, має враховуватись судом до спірних правовідносин при виборі та застосуванні норм права.

Судова колегія зазначає, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі № 916/1666/18,   від 26.05.2020р. у справі № 906/656/19.

При цьому, судова колегія також враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 18.12.2018. у справі №904/10591/17, нормами цивільного законодавства не передбачено таке поняття, як триваюче правопорушення, в той час як позовна давність визначена як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.
Отже, в даному випадку, цей строк обчислюється з часу, коли особі стало відомо про порушення свого права.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, оспорюваний договір оренди нежитлового приміщення №45 від 01.11.2009р. було укладено між Відділом освіти Куп`янської міської ради (надалі - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Тур Наталією Іванівною (надалі  - орендар) (т.1 а.с.34-37).
Поряд з цим, укладення оспорюваного правочину було вчинено саме на підставі рішення ХХХХІ сесії V скликання Куп`янської міської ради від 06.02.2009р. №1012-V, відповідно до пункту 1 якого, було надано в оренду фізичній особі - підприємцю Тур Н.І. нежитлову будівлю майстерні гімназії №1, що знаходяться по вул. Харківській, 26, м. Куп`янськ, Харківської області (т.1 а.с.74).
Окрім викладеного, судова колегія враховує, що відповідно до свідоцтва на право власності від 30.01.2002р. єдиний цілісний комплекс будівель та споруд гімназії №1 належить Куп`янській міській раді Харківської області (т.1 а.с.70).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Куп`янська міська рада Харківської області, як власник спірного нежитлового приміщення, була обізнана про укладення оспорюваного правочину від 01.11.2009р. ще з 06.02.2009р., тобто з дати прийняття рішення ХХХХІ сесії V скликання Куп`янської міської ради від 06.02.2009р. №1012-V про надання нерухомого майна в оренду фізичній особі- підприємцю Тур Н.І. 
Таким чином, строк позовної давності для звернення безпосередньо позивача до суду з відповідним позовом розпочався з 02.11.2009р. та сплив 02.11.20212р.

Щодо доводів прокурора викладених в апеляційній скарзі відносно того, що Куп`янська міська рада Харківської області не є стороною оспорюваного правочину та відповідно, про його наявність дізналась лише 17.03.2021р., тобто після отримання від прокурора повідомлення в порядку статті 23 Закону України “Про прокуратуру” про те, що зміст правочину, вчиненого відділом освіти та ФОП Тур Н.І. , суперечить вимогам ч.5 ст.63 Закону України “Про освіту”, у зв`язку із чим, строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом не пропущено.
Судова колегія зазначає, що пунктом 2 рішення ХХХХІ сесії V скликання Куп`янської міської ради від 06.02.2009р. №1012-V саме Куп`янською міською радою Харківсьої області було доручено Відділу освіти Куп`янської міської ради укласти договір оренди вищевказаного об`єкту нерухомого майна, згідно з Положенням “Про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Куп`янська”, затвердженого рішенням №285-У-ХІ сесії Куп`янської міської ради від 07.03.2007р.
Таким чином, доводи прокурора щодо порядку строку обчислення позовної давності  для звернення прокурора в інтересах Куп`янської міської ради Харківської області є безпідставними, такими що ґрунтуються на довільному тлумаченні норм законодавства та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судова колегія відхиляє посилання прокурора на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі №607/15489/15-ц, відповідно до якої власник майна, має право звернутись з негаторним позовом про  усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, до якого позовна давність не застосовується оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, доки існує саме правопорушення, враховуючи наступне.
Так, статтею 41 Конституції України встановлено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також рівність суб`єктів права власності перед законом.
Згідно з частиною першою статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Позбавлення Куп`янської міської ради Харківської області права користування спірним нерухомим майном є порушенням права на мирне володіння своїм майном гарантованого статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Проте, як було зазначено вище, Куп`янська міська рада Харківської області, як власник спірного нежитлового приміщення, була обізнана про укладення оспорюваного правочину від 01.11.2009р. ще з 06.02.2009р., тобто з дати прийняття рішення ХХХХІ сесії V скликання Куп`янської міської ради від 06.02.2009р. №1012-V про надання нерухомого майна в оренду фізичній особі- підприємцю Тур Н.І. 
Таким чином, строк позовної давності для звернення позивача до суду з відповідним позовом розпочався з 02.11.2009р. та сплив 02.11.20212р., а 2-ий відповідач - ФОП Тур Н.І., після спливу трирічного строку позовної давності, та за відсутності претензій зі сторони позивача мав обґрунтовані та законні сподівання щодо уникнення переслідування або притягнення до суду після  закінчення строку позовної давності.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що прокурором при зверненні до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області було доведено наявність законних підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, в силу приписів частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, як такого, що суперечить вимогам статті 63 Закону України "Про освіту".
Проте, у зв`язку із пропуском строку позовної давності на звернення з відповідним позовом до суду, який обчислюється з моменту, коли про порушення інтересів держави дізнався саме позивач у даній справі, а не прокурор, місцевим господарським судом було прийнято обґрунтоване та законне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2009р. №45, з підстав пропуску позовної давності.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021 у справі №922/1768/21  слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури  залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2021 у справі №922/1768/21 залишити без змін.
Повний текст постанови складено 16 листопада 2021р. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза