Ухвала    
13 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 761/22841/21 
провадження № 61-16560ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 2 000 000,00 грн.
 
Разом з позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельних ділянок кадастрові номери 3210945600:01:074:0116, 3210945600:01:074:0094, 3210945600:01:074:0118, 3210945600:01:074:0092, 3210945600:01:074:0090, 3210945600:01:074:0093, 3210945600:01:074:0119, 3210945600:01:074:0117, що розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Ворзель, заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження щодо земельних ділянок, накласти арешт на вказані земельні ділянки.
 
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що між сторонами виникли зобов`язання з виконання договору позики від 01 грудня 2019 року. 
ОСОБА_2 борг за договором в строк до 01 грудня 2020 року не повернув. Відповідачу належить нерухоме майно: земельні ділянки кадастрові номери 3210945600:01:074:0116, 3210945600:01:074:0094, 3210945600:01:074:0118, 3210945600:01:074:0092, 3210945600:01:074:0090, 3210945600:01:074:0093, 3210945600:01:074:0119, 3210945600:01:074:0117, що розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Ворзель. ОСОБА_1 вважає, що 
у ОСОБА_2 є намір відчужити вказані земельні ділянки, які в тому числі виступають гарантією виконання зобов`язання за договором позики 
від 01 грудня 2019 року. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 
2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва 
від 25 червня 2021 року задоволено частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2021 року скасовано та постановлено нову ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
У порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, накладено арешт на земельні ділянки:
- земельна ділянка площею 2,7708 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0116, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування офісно-складських приміщень, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 142928232109;
- земельна ділянка площею 3,4471 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0094, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування торгівельно-розважальних комплексів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 142875932109;
- земельна ділянка площею 1,3011 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0118, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 132424032109;
- земельна ділянка площею 0,6445 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0092, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 132504532109;
- земельна ділянка площею 1,1064 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0090, цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво та обслуговування торгівельно-розважальних комплексів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126524432109;
- земельна ділянка площею 0,8028 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0093, цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво та обслуговування торгівельно-розважальних комплексів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126606832109;
- земельна ділянка площею 2,4797 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0119, цільове призначення (використання) земельної ділянки - обслуговування офісно-складських приміщень, що розташована за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Ворзель, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126699532109;
- земельна ділянка площею 1,6977 га, кадастровий номер 3210945600:01:074:0117, цільове призначення (використання) земельної ділянки - обслуговування офісно-складських приміщень, що 81 розташована за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Ворзель, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 126766132109.
11 жовтня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»), особа, яка не є учасником справи, звернулося до Верховного Суду 
з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 05 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу, в частині вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» мотивована тим, що суд апеляційної інстанції своїм рішенням порушив права заявника, оскільки за договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав 
від 22 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» отримало право вимоги за кредитним договором від 28 березня 2013 року № 129/08-13, за яким ТОВ «Т.Е.К» передало ПАТ «Банк Камбіо» у забезпечення виконання зобов`язання спірні земельні ділянки. Отже, постанова апеляційного суду прямо впливає на права та обов`язки ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», нового кредитора та нового іпотекодержателя в частині можливості задовольнити свої кредиторській вимоги за рахунок предметів іпотеки.
Також ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» вказує на те, що апеляційним судом порушено принцип співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, оскільки ціна позову становить 2 000 000,00 грн, а сукупна ціна земельних ділянок - 47 829 000,00 грн.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»  просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію постанови Київського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року вони не отримували, оскільки не 
є учасниками справи, а з текстом постанови ознайомилися на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень лише 05 жовтня 2021 року. 
За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню, оскільки ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» не є учасником справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судових рішень 
в оскаржуваній заявником частині, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Серед видів забезпечення позову є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також забезпечити позов іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого   у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає                 в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає                 в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, 
з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом 
в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Встановивши, що предметом спору, який виник між сторонами у справі,               є стягнення боргу у розмірі 2 000 000,00 грн і вказана сума є безумовно, значною, ураховуючи, що позов пред`явлений до фізичної особи, а також те, що відповідно до договору позики від 01 грудня 2019 року вказані земельні ділянки зазначені позичальником у якості гарантії виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки.
Верховний Суд вважає, що ухвалюючи постанову від 05 серпня 2021 року, Київський апеляційний суд застосував вид забезпечення позову, який 
є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки земельні ділянки 
з кадастровими номерами 3210945600:01:074:0116, 3210945600:01:074:0094, 3210945600:01:074:0118, 3210945600:01:074:0092, 3210945600:01:074:0090, 3210945600:01:074:0093, 3210945600:01:074:0119, 3210945600:01:074:0117, згідно договору позики виступають гарантією виконання обов`язків 
ОСОБА_2 , а також враховуючи відсутність відомостей про наявність 
у відповідача іншого цінного майна.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 
3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення в оскаржуваній заявником частині та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд               у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                      Г. В. Коломієць
                                                                                                           Б. І. Гулько
                                                                                                           Д. Д. Луспеник