Ухвала
 
02 листопада 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 359/5807/20
провадження № 61-11219св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року у складі судді Борця Є. О. та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року у складі колегії суддів: Нежури В. А., Березовенко Р. В., Коцюрби О. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів 
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП «Украерорух»), в якому, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18 травня 2020 року до дня винесення рішення у справі та матеріальну допомогу при звільнені працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 518 900,00 грн, а також судові витрати у розмірі 50 000,00 грн та судовий збір у розмірі 840,80 грн.
 
Позов обґрунтовано тим, що починаючи з 01 вересня 1993 року він безперервно працював у ДП «Украерорух». Станом на день звільнення з роботи позивач займав посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації групи керівників чергових змін засобів навігації та спостереження РСП «Київцентраеро». Розмір його посадового окладу становив 25 945,00 грн. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» від 15 травня 2020 року № 515/о ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 18 травня 2020 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Стаж безперервної роботи позивача в ДП «Украерорух» склав повних 26 років. На підставі пункту 6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками, у відповідача виник обов`язок виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 20 посадових окладів, що становить 518 900,00 грн. Однак ДП «Украерорух» ухиляється від добровільного виконання цього обов`язку. Позивач також вважав, що у зв`язку із відсутністю повного розрахунку в день його звільнення відповідач має сплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку відповідно до положень статті 117 КЗпП України.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020  позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 518 900,00 грн. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на отримання матеріальної допомоги відповідно до умов колективного договору. ДП «Украерорух» безпідставно відмовлено у виплаті позивачу матеріальної допомоги з огляду на фінансові показники прибутку підприємства станом на 18 травня 2020 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що наявність форс-мажору (непереборної сили) та на підставі висновку ТПП України від 29 липня 2020 року № 2051/1.2, в якому зазначалось про те, що аеронавігаційна галузь України та світу переживає безпрецедентну системну кризу, яка викликана падінням обсягів повітряного руху на 90 %. Прогнозовані строки повернення до докризових рівнів 2019 року коливаються від двох до трьох років, зазначені обставини переконливо свідчать про відсутність вини ДП «Украерорух» в затримці проведення розрахунку з відповідачем.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ДП «Украеорорух» задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки змінено в його мотивувальній частині. В іншій частині рішення залишено без змін.
 
Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що оскільки одноразова матеріальна допомога при звільненні працівника пенсійного віку за власним бажанням передбачена лише умовами колективного договору, який не містить положень щодо строків її виплати, тому ця виплата не є такою, що підлягає стягненню при звільнені працівника у розумінні статті 116 КЗпП України, відповідно у разі її не виплати, на роботодавця не можуть бути накладені санкції передбачені статтею 117 КЗпП України.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У липні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у зазначеній частині.
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 143/179/19, від 22 серпня 2018 року у справі № 761/2451/15-ц, від 13 квітня 2020 року у справі № 212/1325/17-ц, постановах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-788цс16, від 06 грудня 2017 року у справі № 60331цс17, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1395цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
 
У серпні 2021 року ДП «Украерорух» із застосуванням засобів поштового зв`язку подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року змінене постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року - залишити без змін.
У серпні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із застосуванням засобів поштового зв`язку подав до Верховного Суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що аргументи щодо обґрунтування вимог касаційної скарги відповідачем у відзиві не спростовані, а отже касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 06 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року, передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, витребувано з Бориспільського міськрайонного суду Київської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 359/5807/20 та надано іншим учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу. 
 
У серпні 2021 року матеріали справи № 359/5807/20  надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 10 листопада 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

 
 
О. В. Ступак

 
 
Г. І. Усик