ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1140/21 Справа № 175/1318/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 вересня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю ОСОБА_1 та його адвоката Міронова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня  2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вищою освітою, громадянина України (переселенця), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ: 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. .
Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
ОСОБА_1  визнано винуватим в тому, що він о 07-10 годин 04 квітня 2021 року на автодорозі Т-0405 «Дніпро-Чумаки», керував транспортним засобом – автомобілем “ВАЗ-21074”, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) і на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, розгляд справи проводився поверхнево. 
На його думку, судом не було взято до уваги, що його не було відсторонено від керування, що підтверджує той факт, що він не керував транспортним засобом. Також, зазначає, що транспортний засіб було зупинено без належної на те підстави.
Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, остільки йому не пропонувалось пройти огляд на місці за допомогою Драгеру та не було направлено та не забезпечено доставку його до найближчого закладу охорони здоров`я. В матеріалах справи та в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яким саме чином пропонувалось пройти огляд, та не було роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 ..
Апелянт вважає, що пояснення свідків не можна вважати належним доказом, остільки фактично вони були підписані інспектором на власний розсуд, а свідки начебто підписали свої пояснення. Також, до матеріалів адміністративного правопорушення не додано відеозапису з бодікамер поліцейських. 
Позиція учасників апеляційного перегляду.
ОСОБА_1  та його адвокат Міронов В.О. в апеляційному суді просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, та закрити провадження за відсутності складу вказаного правопорушення. 
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку ОСОБА_1 та його адвоката Міронова В.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
       Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
       З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. 
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності...
В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано належним чином.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (далі — Інструкція).
Відповідно до п.п. 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі — Порядок)).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
       В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані вимоги Закону не були виконані належним чином, остільки в матеріалах справи відсутнє таке направлення ОСОБА_1 і йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення був складений стосовно  ОСОБА_1  про те, що він о 07-10 годин 04 квітня 2021 року на автодорозі Т-0405 «Дніпро-Чумаки», керував транспортним засобом – автомобілем “ВАЗ-21074”, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) і на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Водійське посвідчення не вилучалось.
В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 , районний суд послався на рапорт поліцейського, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Але, на переконання апеляційного суду, письмові пояснення вищевказаних свідків, на які посилався суд першої інстанції як на доказ винуватості  ОСОБА_1 , є не належними доказами правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вони складені  одним і тим же почерком та мають однаковий зміст, що відповідно викликає сумнів у достовірності таких пояснень. Крім цього, вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення. 
Більш того, в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудних боді-камер поліцейських та апеляційний судом до департаменту патрульної поліції було направлено запит на вказаний відеозапис з боді-камер, але відповіді на даний запит так і не було надано.
В апеляційному суді було допитано в якості свідка поліцейського ОСОБА_4 , який пояснив, що дійсно не було видано ОСОБА_1 направлення для проходження медогляду, та подію не було зафіксовано на бодікамеру.
На переконання апеляційного суду в матеріалах справи відсутні належні докази на доведеність перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційному суді ОСОБА_1 зазначив, що він не вживав та не вживає алкогольних напоїв та на той час хворів. Крім того, зазначив, що в момент зупинки поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження якого він начебто відмовився, але він пояснив поліцейським, що поспішає до аптеки за ліками, та спитав, який час йому буде потрібен для проходження відповідного огляду, та отримав відповідь, що він може відмовитись та за відмову мені нічого не буде та буде вільним. Тому ОСОБА_1 відмовився. 
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що виявлені порушення вимог чинного Законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на які районний суд належної уваги не звернув, та прийняв рішення, яке не можна визнати законним.
Апеляційний суд критично оцінює докази, на які послався районний суд, з точки зору їх достовірності та допустимості та вважає, що вони не могли бути покладені в основу судового рішення.
Районним судом не виконані вимоги ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, з огляду на відсутність допустимих та належних доказів через допущені працівниками поліції порушення вимог закону, апеляційний суд вважає, що винуватість  ОСОБА_1  районним судом не доведена поза розумним сумнівом.
В зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
       Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня  2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, - скасувати.
       Постановити нову, якою  ОСОБА_1  визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                 Коваленко В.Д.