ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9951/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                    Єгорової Н.М., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України та просить   визнати протиправним та скасувати рішення Постійно діючої адміністративної колегії антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №4315-р/пк-пз від 03.03.2021.   
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року залишено без руху позовну заяву з наданням часу для усунення недоліків  шляхом подання до суду оригіналів або належним чином засвідчених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача  у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Надалі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав не виконання належним чином вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2021 року, а саме: неподання у визначений судом строк належним чином засвідчених копій доказів.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»  подано апеляційну скаргу, в якій останнє просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що ухвала суду від 21.04.2021 року щодо усунення недоліків позову не направлялася поштовим зв`язком, в матеріалах справи відсутні будь-які зворотні поштові повідомлення, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості вчасно усунути недоліки позову та реалізувати право на звернення до суду.  
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №640/9951/21, призначено скаргу до розгляду з 24 вересня 2021 року 
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня  2021 року залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали позовну заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення.
В ухвалі, зокрема, зазначено, що позивач має надати суду належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначена ухвала суду від 21 квітня 2021 року направлена позивачу лише засобами електронного зв`язку, поштовим зв`язком не направлялася, доказів її отримання позивачем матеріали справи не містять.
Про існування ухвали суду від 21.04.2021 позивач дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Надалі, 31 травня 2021 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків з долученням відповідних додатків.    
Проте, судом першої інстанції ухвалою від 31 травня 2021 року позовну заяву  Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» визнано неподаною та повернуто позивачу.  
Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті168 Кодексу адміністративного судочинства України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина п`ята статті169 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
Порядок вручення копій судових рішень учасникам справи регламентовано положеннями статті 251 КАС України, зокрема учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Днем вручення судового рішення є, в тому числі день проставлення у поштовому повідомленні про вручення відмітки про вручення судового рішення (ч.6 ст. 251 КАС України).
Також, відповідно до частини одинадцятої статті 251 КАС України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Виходячи з такого, ухвала суду від 21.04.2021 у справі №640/9951/21 про залишення позовної заяви без руху повинна була бути надіслана позивачу в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення та, відповідно, строк усунення недоліків починає рахуватися з дня вручення такої ухвали позивачу.
З наявних у справі матеріалів не вбачається підтверджень направлення ухвали суду від 21.04.2021 поштовим зв`язком.
Також колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.08.2020 у справі №404/4551/19, відповідно до якого оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень не скасовує обов`язку суду видати копії судових рішень учасникам справи або надіслати їх , якщо вони не були присутні під час його проголошення. 
Згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».
У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
Відповідно до  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом другим частини другої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом статті 320 Кодексу адміністративного судочинства  України  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
З огляду на те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, з врахуванням статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача до правосуддя та має наслідком скасування оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає  задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» - задовольнити.
Ухвалу  Окружного адміністративного суду міста Києва від  31 травня 2021 року у справі №640/9951/21 - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                                І.В. Федотов