УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 295/6357/21
провадження № 51-5787ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Богунський районний суд м. Житомира ухвалою від 16 вересня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42020060360000202 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України).
Не погоджуючись з указаним судовим рішенням сторона захисту оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
Суддя Житомирського апеляційного суду ухвалою від 16 вересня 2021 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду з мотивів того, що відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України вказане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій стосовно ОСОБА_5 і закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, яку він вважає незаконною. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України; однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Статтею 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) визначений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Згідно частин 1, 2 вказаної норми процесуального закону у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Як слідує з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника  ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду, прийнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Виходячи з вимог ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Згідно з ч. 10 ст. 284 КПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Оскільки захисник подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, оскарження якої з огляду на наведені положення процесуального закону не передбачено, апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника, як поданою на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
За таких обставин, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                              ОСОБА_3