ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року	Львів	Справа № 500/1094/21 пров. № А/857/18182/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Курильця А.Р. 
з участю секретаря судового засідання     Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою Тернопільської митниці Державної митної служби України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року (суддя першої інстанції Подлісна І.М., м. Тернопіль, повний текст складено 24.05.2021)
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, про визнання протиправним та скасування рішення №UA209000/2021/60036/1 від 01.03.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2021 працівниками Галицької митниці Держмитслужби винесено рішення яким із застосуванням 6-го методу визначення митної вартості скоригована заявлена вартість товарів. Із оскаржуваним рішенням позивач не згідний, оскільки ним надані всі документи, які повністю підтверджують фактурну вартість. Отже, відповідач повинен був застосувати перший метод визначення митної вартості товару. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від  18 травня  2021 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/600036/1 від 01 березня 2021 року Галицької митниці Держмитслужби. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби сплачений судовий збір в розмірі 908 гривень.
Із таким судовим рішенням не погодилась Тернопільська митниця Державної митної служби України та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що позивачем не доведено заявленої вартості ввезеного автомобіля. При перевірці поданої до митного оформлення митної декларації № UA209210/2021/003496 від 25.02.2021 та документів, долучених до даної декларації, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб - документально не підтверджено таку складову митної вартості як фактурна вартість. Позивачем документальне не підтверджено таку складову митної вартості товарів як ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари та інші складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначені ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. В зв`язку із цим, 26.02.2021 уповноваженій особі декларанта додатково надіслано електронним повідомленням вимогу про надання рахунку-проформи № 1/2/2021/EKS-PRO FORMA, посилання на який наявне в банківському платіжному документі № б/н від 19.02.2021. однак такий документ подано не було. Також апелянт зауважив, що у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності, що викликають сумнів у заявленій ціні автомобіля. Отже, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов і тому рішення необхідно скасувати з прийняттям нового – про відмову в задоволенні позовних вимог. 
У судовому засіданні представник апелянта Васильчук І.Б. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. 
Позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що позовні вимоги є обґрунтованими і задоволені у відповідності до чинного законодавства.  
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19 лютого 2021 року позивач придбав автомобіль - Renault Master,  2017 року випуску, вартістю 48000 польських злотих, згідно з рахунком-фактурою 1/2/2021EKS.
25.02.2021 року декларантом для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію UA209210/2021/003496 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 48000 польських злотих. Митну вартість транспортного засобу визначено за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 48000 польських злотих.
До вказаної митної декларації декларантом долучено такі документи: рахунок- фактуру (інвойс) (Commercial invoice) 1/2/2021 EKS від 19.02.2021, декларацію про походження товару (Declaration of origin) DR/BAN 5262010 19.12.2017, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA209040/2021/007053 23.02.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2017, висновок експерта про вартісні характеристики товару 24/02-2021 від 24.02.2021, внутрішній договір (контракт) доручення НМС 076092 від 15.02.2021, договір про надання послуг митного брокера, паспорт громадянина України, карту технічного стану Т/3 КР/ААС 515 від 13.10.2017, копію митної декларації країни відправлення від 19.02.2021, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного траспортного засобу, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України.
На вимогу митного органу додатково надані рахунок проформу від 18.02.2021, банківський платіжний документ про оплату авто, підтвердження банківської операції переказу коштів, фактуру 596/12/20WK від 18.12.2020 з виправною приміткою.
Однак відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів за № UA209210/2021/00138 у зв`язку з неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості.
1 березня 2021 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600036/1, яким визначив вартість імпортованого автомобіля за резервним 6 методом у розмірі 16000 євро (72327,65 PLN).
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення з таких підстав. 
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.
Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до   глави 9 цього Кодексу.
Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно частини 3 статті 57 даного Кодексу кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).
Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).
Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу   (частина 2).
Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1   статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою   статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно оскаржуваного рішення контролюючий орган дійшов висновку, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що така є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Аналіз поданих до митного оформлення документів виявив розбіжності, зокрема: рахунок-проформа №l/2/2021EKS від 18.02.2021 не містить підписів ні покупця, ні продавця, що викликає сумнів щодо його автентичності; у рахунку №l/2/2021EKS від 19.02.2021 продавцем вказано IKA Rafal Gavkowski, а в свідоцтві про реєстрацію авто власник RCI LEASING POLSKA SPOLKA ZO.O, висновок про вартісні характеристики авто містить коригування вартості на торг 10%. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно витягу з mobile.de на рівні 16000 євро, що на момент оформлення ЕМД становить 72327,65 PLN. 
Разом з тим, такі висновки контролюючого органу є безпідставними з огляду на таке. 
Митну вартість імпортованих товарів, що вказана декларантом у митній декларації UA209210/2020/022612 від 30.10.2020, визначено позивачем за основним методом – за ціною договору і на підтвердження вартості ввезеного автомобіля позивачем до контролюючого органу подано всі необхідні документи, зокрема рахунок- фактуру (інвойс) (Commercial invoice) 1/2/2021 EKS від 19.02.2021, висновок експерта про вартісні характеристики товару 24/02-2021 від 24.02.2021, внутрішній договір (контракт) доручення НМС 076092 від 15.02.2021, рахунок проформу від 18.02.2021, банківський платіжний документ про оплату авто, підтвердження банківської операції переказу коштів, фактуру 596/12/20WK від 18.12.2020 з виправною приміткою.
Вказані документи містять необхідну інформацію щодо предмету купівлі-продажу, сторін правочину, а також відомості про ціну автомобіля.
Також заявлена митна вартість підтверджена декларацією країни відправлення від 19.02.2021.
Крім того, на підтвердження заявленої вартості автомобіля позивач надав висновок спеціаліста –оцінювача №24/02-2021, який здійснивши дослідження, встановив вартість ввезеного автомобіля в сумі 47529,10 польських злотих, що відповідає визначеній у декларації ціні.
Отже, подані документи підтверджують заявлену позивачем у декларації вартість ввезеного автомобіля і достатні для  визначення такої за першим основним методом. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Також орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Однак, такі відомості в оскаржуваному рішенні відповідача відсутні, що також дає підстави для висновку про необґрунтованість визначеної відповідачем ціни ввезеного позивачем автомобіля.  
Згідно частини сьомої статті 54 МК у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, оскільки позивачем подані необхідні документи, які підтверджують заявлену митну вартість, а відповідачем не надано доказів того, що такі документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, оскаржуване рішення про коригування митної вартості є протиправним і підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення  суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 29.11.2021.