ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 р.	Справа № 520/3030/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 24.06.21 року по справі № 520/3030/21
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ТЕКСТИЛЬ"  
          до          Слобожанської митниці Держмитслужби                  
          про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ТЕКСТИЛЬ" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "ГОЛД ТЕКСТИЛЬ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі за текстом також – відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA807000/2020/001457/2 від 07 серпня 2020 року;
-  визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00417.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA807000/2020/001457/2 від 07 серпня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00417.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД ТЕКСТИЛЬ" за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби суму сплаченого судового збору у розмірі 8712,98 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано зазначено, що до суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було, так як відповідачем відповідні документи були надані разом з відзивом.
Витяги з ЄАІС, які надані Слобожанською митницею Держмитслужби разом із відзивом на позов, містять відомості з митних декларацій, зазначених в якості джерела інформації у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001457/2 від 07.08.2020, які дозволили співставити товар, оформлений за цими деклараціями, з товаром позивача та провести відповідне коригування митної вартості товару позивача: відповідний код товару за УКТЗЕД; графа 31 - опис товару, в якій відображено, зокрема й відомості щодо виробника та торгівельну марку; графа 34 - код країни походження (Китайська народна республіка). 
Також, відповідач просить урахувати, що судом першої інстанції не враховано того, що митна вартість в оспорюваному рішенні визначалася за резервним методом, який не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, а отже невірно застосовано положення статті 60 Митного кодексу України.
Звертає увагу на неврахування судом першої інстанції того, що декларантом не зазначено жодних транспортних витрат, або витрат на страхування вказаних товарів, що обумовлює виникнення обґрунтованого сумніву посадової особи митного органу у заниженні декларантом митної вартості товарів.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Окрім того, апелянт надіслав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення, в яких посилався на пропущення позивачем строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, є хибними, спростовуються положеннями чинного законодавства України та матеріалами справи. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Учасники справи повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 19.06.2019 між Фірмою Jiangsu Goostars Hometextiles CO, LTD (як продавцем) та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОЛД ТЕКСТИЛЬ» (як покупцем), укладено зовнішньоекономічний контракт № 2903, за умовами якого продавець продав, а покупець купив товар: тканину 100 % поліестер; сортимент товару може доповнюватись; сортимент, структура тканини, ціни та строки поставки товару визначаються в Додатках до дійсного контракту, які є його невід`ємною частиною і оформлюються на кожну відвантаження (контейнер) окремо.
Відповідно до п. 2.1. контракту ціна за товар, що поставляється за цим контрактом, встановлюється в доларах США. Остаточна ціна прописується в інвойсах. Ціна включає в себе упаковку, маркування, доставку до порту Одеси (Україна).
Згідно з п. 3 контракту базис поставки - CFR Одеса, Україна. Право власності на товар переходить до покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.
Відповідно до додаткової угоди № 4 від 20.06.2020 сторони внесли зміни до контракту, зокрема, до п. 4.1, та зазначили, що оплата вартості партії товару здійснюється банківським переказом на рахунок продавця протягом 90 днів з моменту отримання товару від постачальника.
В подальшому, сторони контракту уклали додаткову угоду № 4 від 01.09.2020, якою було внесено зміни до п. 4.1 контракту, а саме, що оплата вартості партії товару здійснюється банківським переказом на рахунок продавця протягом 180 днів з моменту отримання товару від постачальника.
В подальшому, сторони контракту уклали додаткову угоду № 5 від 01.02.2021, якою також внесли зміни до п. 4.1 контракту, а саме, що оплата вартості партії товару здійснюється банківським переказом на рахунок продавця протягом 360 днів з моменту отримання товару від постачальника.
На виконання наведених положень контракту позивачу було надіслано рахунок (інвойс) від 13.06.2020, в якому зазначалася сума вартості товару - 54971,83 доларів США.
З метою здійснення митного оформлення зазначеного товару представник позивача звернувся до Митниці з електронною митною декларацією № UA807200/2020/012051, в якій митну вартість визначено за ціною договору. 
За митною декларацією № UA807200/2020/012051 від 07.08.2020 позивачем, ТОВ «ГОЛД ТЕКСТИЛЬ», заявлено до митного оформлення товар - тканина текстильна синтетична полотняного переплетення, виготовлена з комплексних синтетичних текстурованих поліефірних ниток на 100 %, вибивні з надрукованим малюнком, просочення, дублювання і покриття пластмасами, які спостерігаються неозброєним поглядом відсутні, в рулонах шириною 220(+/- 5) см, поверхнева щільність 75 ( +/-10) г /м2. - 55588м.п.; тканина текстильна синтетична полотняного переплетення виготовлена з комплексних синтетичних текстурованих поліефірних ниток на 100 %, вибивні з надрукованим малюнком, просочення, дублювання і покриття пластмасами, які спостерігаються неозброєним поглядом відсутні, в рулонах шириною 220 (+/- 3) см, поверхнева щільність 75 (+/-10) г / m2, модельний ряд - 3D - 88780 м.п, Країна виробництва - СN, Торговельна марка - нема даних, Виробник - "JIANGSU GOOSTARS HOMETEXTILES CO., LTD.".  Митна вартість товару (заявлена декларантом за основним методом) - 1521581,77 грн. 
При проведенні відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, відповідачем установлено наявність розбіжностей і неточностей в документах, а саме: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.
З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею було направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: 1) попередні оформлення (інвойси, МД); 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) виписку з бухгалтерської документації (в разі здійснення оплати за товар, в тому числі частково), платіжні документи - документ на підставі якого здійснена оплата (15915,35 EUR); 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
На електронне повідомлення митниці декларантом листом від 07.08.2020 надіслано копію митної декларації країни відправлення, прайс-лист, в якому було зазначено про неможливість надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість та вимога щодо прийняття митницею рішення про коригування товарів.
В зв`язку з тим, що подані ТОВ "ГОЛД ТЕКСТИЛЬ" документи, на думку відповідача, не спростували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 07.08.2020 відповідачем прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись статтями 54, 55, 64 Митного кодексу України відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару № UA807200/2020/012051/2 за другорядним (резервним) методом.
Розрахунок митної вартості товару становить 114642,847 USD (4,51 USD/кг*25419,700 кг).
У подальшому, на виконання цього рішення про коригування митної вартості митним органом прийнято рішення у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807200/2020/00417.
Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, установлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Колегія суддів зазначає, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 815/3451/16, від 12.06.2020 у справі № 826/4434/16, від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.
Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.
Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таку правову позицію сформовано Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 по справі № 815/143/17, від 09.04.2019 по справі № 825/1575/17, зазначених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
У постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Судовим розглядом установлено, що підставою для прийняття рішення № UA807000/2020/001457/2 від 07.08.2020 про коригування митної вартості товару слугувало неподання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, позивач на підтвердження митної вартості надав до декларації № UА807200/2020/012051 від 07.08.2020 копії: сертифікат якості, рахунок-фактура, коносамент, автотранспортна накладна, сертифікат про походження товару, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту),  зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, договір про надання послуг митного брокера, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.
Вказані документи не містять розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованого товару.
Посадовою особою митниці проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів шляхом надіслання електронного повідомлення засвідченого ЄЦП інспектора, що відповідачем не заперечується.
Проте, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.
Так, у рішенні вказується на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України. 
При цьому, зі змісту спірного рішення не зрозуміло в чому конкретно виявилася невідповідність поданих документів умовам, наведеним у главі 9 МК України. 
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
У свою чергу, вказані декларантом відомості підтверджені документально, а їх достовірність не спростована відповідачем. Тому сумніви відповідача щодо складових митної вартості товару є необґрунтованими.
Як убачається з рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001457/2 від 07 серпня 2020 року відповідачем здійснено коригування митної вартості товару за другорядним методом – резервним, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.
Проте, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Судовим розглядом установлено, що позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.
Проте, митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у позивача існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.
Окремо колегія суддів зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 826/16046/16, зазначеній судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Визначення митної вартості товару лише виходячи з відомостей з одного джерела не є достатнім обґрунтуванням визначення вартості товару і застосування цінової інформації щодо імпортних операцій в АСМО Інспектор (МД № UA500050/2020/207910 від 29.07.2020, зазначеній в якості джерела інформації у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001457/2 від 07.08.2020) не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованим у постанові  від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення. Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001457/2 від 07 серпня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00417.
Доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Ураховуючи, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001457/2 від 07.08.2020 обґрунтуванням визначення вартості товару і застосування цінової інформації щодо імпортних операцій в АСМО Інспектор зазначено в якості джерела інформації МД № UA500050/2020/207910 від 29.07.2020, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги витяги з ЄАІС, які надані Слобожанською митницею Держмитслужби разом із відзивом на позов.
Щодо посилання відповідача на неврахування судом першої інстанції того, що декларантом не зазначено жодних транспортних витрат, або витрат на страхування вказаних товарів, що обумовлює виникнення обґрунтованого сумніву посадової особи митного органу у заниженні декларантом митної вартості товарів, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов контракту (CFR, Одеса, Україна) ціна на товар також включає в себе вартість транспортних витрат (морського фрахту) до порту відвантаження Одеса (Україна), а страхування товару на зазначених умовах є необов`язковим та позивачем не здійснювалося. Отже, зазначені вище показники не впливають на визначення митної вартості товару.
Твердження митного органу про пропущення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені посилання подані відповідачем в додаткових поясненнях, а не наведені в апеляційній скарзі.
Так, відповідно до приписів ч. 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 2 вказаної норми суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Зазначене порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, не підпадає під випадки, визначені у ч. 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Окрім того, вказаному питанню була надана оцінка судом першої інстанції в ухвалі  від 13.04.2021.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Як зазначалося вище, відповідач на пропущенні позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом в апеляційній скарзі не наголошував.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 по справі № 520/3030/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  07.10.2021 року