ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року	Львів	Справа № 300/2016/19 пров. № А/857/2406/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Большакової О.О., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судових засідань -                     Михальської М. Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року (головуючий суддя: Біньковська Н.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області, 09.10.2019, звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути в дохід бюджету заборгованість з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в сумі 46996,39 грн.
Обґрунтовує позов наявністю у відповідача заборгованості по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 46996,39 грн, що виникла внаслідок несплати узгоджених сум податкових зобов`язань за 2016 рік згідно податкового повідомлення-рішення № 18032-13 від 25.05.2017 в сумі 13381,76 грн, за 2017 рік згідно податкового повідомлення - рішення № 0004818-5402-0913 від 20.04.2018 в сумі 15537,60 грн, за 2018 рік згідно податкового повідомлення-рішення № 0120437-5413-0913 від 16.05.2019 в сумі 18077,03 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 13381,76 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилися сторони та оскаржили його в апеляційному порядку. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області покликається на те, що висновок суду першої інстанції щодо відмови в частині стягнення податкового боргу за період 2017, 2018 років зроблений при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи. Враховуючи вищенаведене, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 покликається на те, що виробничо-побутові потужності приміщення та дільниця металовиробів (кузня) використовується для провадження господарської діяльності з виробництва металевих виробів, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому у контролюючого органу не було підстав для прийняття податкового повідомлення рішення № 18032-13 від 25.05.2017. Враховуючи наведене, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25.02.2000 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області, як платник податків, є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у відповідності до пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України несе обов`язок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах встановлених цим Кодексом (а. с. 68-69).
Згідно матеріалів справи, спірний податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у відповідача виник в результаті несплати ним сум податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення № 18032-13 від 25.05.2017 на суму 13381,76 грн, № 0004818-5402-0913 від 20.04.2018 на суму 15537,6 грн, податкового повідомлення-рішення № 0120437-5413-0913 від 16.05.2019 на суму 18077,03 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в розмірі 13381,76 грн є узгодженою, а тому вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.
Однак, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача податкового боргу за період 2017, 2018 роки згідно податкового повідомлення-рішення № 0004818-5402-0913 від 20.04.2018 на суму 15537,6 грн та податкового повідомлення-рішення № 0120437-5413-0913 від 16.05.2019 на суму 18077,03 грн, в загальній сумі 36614,63 грн, оскільки ці податкові повідомлення-рішення були надіслані відповідачу на невірну адресу.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки      та у розмірах,      встановлених цим Кодексом      та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 ст. 38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 266.2.1. ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Пунктами 266.3.1.-266.3.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що податковий борг, у спірних правовідносинах, виник у зв`язку із несплатою відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки.
Зокрема, в результаті несплати відповідачем сум податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення:
- № 18032-13 від 25.05.2017 на суму 13381,76 грн; 
- № 0004818-5402-0913 від 20.04.2018 на суму 15537,6 грн; 
- № 0120437-5413-0913 від 16.05.2019 на суму 18077,03 грн.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що предметом заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.
Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.
Так, судом апеляційної інстанції звертає увагу, що податковий борг за 2016 рік в сумі 13381,76 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у відповідача виник в результаті несплати ним сум податкових зобов`язань, згідно податкового повідомлення-рішення № 18032-13 від 25.05.2017.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі № 300/1811/20 від 07.05.2021, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 та набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 18032-13 від 25.05.2017. 
Таким чином, сума податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в розмірі 13381,76 грн не є узгодженим, а тому податковий борг на вказану суму не підлягає стягненню у судовому порядку. 
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що податковий борг за 2017 рік в сумі 15537,60 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у відповідача виник в результаті несплати ним сум податкових зобов`язань, згідно податкового повідомлення-рішення № 0004818-5402-0913 від 20.04.2018.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі № 300/306/21 від 15.06.2021, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 та набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0004818-5402-0913 від 20.04.2018. 
Таким чином, сума податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в розмірі 15537,60 грн не є узгодженим, а тому податковий борг на вказану суму не підлягає стягненню у судовому порядку. 
Стосовно стягнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік згідно податкового повідомлення-рішення № 0120437-5413-0913 від 16.05.2019 на суму 18077,03 грн, то суд апеляційної інстанції зазначає, що доказів, які б свідчили про погашення податкового боргу в сумі 18077,03 грн або того, що вказане податкове повідомлення-рішення є скасованим не має.
Отже, сума податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 18077,03 грн є узгодженою, а тому підлягає стягнення судовому порядку.
Щодо покликання апелянта ОСОБА_1 на неналежне надіслання відповідачу  податкового повідомлення - рішення № 0120437-5413-0913 від 16.05.2019 то, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п 45.1. ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Проаналізувавши вищенаведену норму, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фізичні особи, зобов`язані подавати до контролюючого органу відомості про зміну своєї податкової адреси.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно даних АІС «Податковий блок» податкова адреса відповідача - АДРЕСА_1 (а. с. 40 том 1).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем вказане податкове повідомлення-рішення було надіслано з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану адресу.
Відтак, наведені докази свідчать про надіслання податкового повідомлення-рішення від 16.05.2019 в порядку встановленому законом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує контролюючий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкового повідомлення-рішення. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Однак, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкове повідомлення-рішення в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи.
Натомість, позивачем не спростовано доводи податкового органу, стосовно      надіслання податкової вимоги в порядку встановленому законом.
Отже, за встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом надсилалася кореспонденція позивачу за належною адресою.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що податковий борг є узгодженим в сумі 18077,03 грн, а тому саме ця сума підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що, відповідно до приписів    ст. 317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст.  313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -
постановив:
апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 300/2016/19 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково.
Стягнути в дохід бюджету з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 18077 грн 03 коп (вісімнадцять тисяч сімдесят сім гривень три копійки). 
У задоволенні решти позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. В. Ніколін