ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1216/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач),  суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року в адміністративній справі №340/1216/21 (головуючий суддя першої інстанції Сагун А.В.) за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 23.03.2021 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі - 53999,74 грн. на користь місцевого бюджету.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг у розмірі 53999,74 грн. по штрафним санкціям за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 53999,74 грн. на користь місцевого бюджету в особі Головного управління ДПС у Кіровоградській області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволенні позову відмовити.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Відповідач- фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .
Так, відповідач має податковий борг, який виник у зв`язку з несплатою узгоджених грошових зобов`язань по податковим повідомленням-рішенням (а.с.9, 10):
- №00000284000 від 12.02.2019 року, яким відповідачу нараховано суму штрафних санкцій в розмірі - 27000 грн. (за рахунок переплати по інтегрованій картці платника податку в сумі -0,26 грн., борг складає - 26999,74 грн.);
- №00000294000 від 12.02.2019 року, яким відповідачу нараховано суму штрафних санкцій в розмірі - 27000 грн..
Загальна сума податкового боргу складає 53999,74 грн..
У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу у встановлені строки, контролюючий орган звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми податкового боргу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що узгоджена заборгованість відповідача по податковим повідомленням-рішенням становить 53999,74 грн.. З огляду на наявність у відповідача податкового боргу, підтвердженого документальними доказами, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України   платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до   ст.20 Податкового кодексу України   контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Так, за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг, який виник у зв`язку з несплатою узгоджених грошових зобов`язань по податковим повідомленням-рішенням (а.с.9, 10):
- №00000284000 від 12.02.2019 року, яким відповідачу нараховано суму штрафних санкцій в розмірі - 27000 грн. (за рахунок переплати по інтегрованій картці платника податку в сумі -0,26 грн., борг складає - 26999,74 грн.);
- №00000294000 від 12.02.2019, яким відповідачу нараховано суму штрафних санкцій в розмірі - 27000 грн..
Загальна сума податкового боргу складає 53999,74 грн..
Вказані податкові повідомлення-рішення направлено поштою за адресою АДРЕСА_1 та повернуті за закінченням терміну зберігання - 18.03.2019 року, штамп пошти 15.03.2019 року (а.с.4, 11).
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що не отримання нею податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги свідчить про неузгодження податкового боргу, що виключає обов`язок відповідача його самостійної сплати, оскільки саме з врученням податкової вимоги закон пов`язує право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.42.1 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Згідно з п.42.2 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п.42.4 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відповідно до п.58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42   цього Кодексу.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).
Відповідно п.п.   16.1.11 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.
Доказів повідомлення про зміну своєї адреси відповідачем не надано.
Також, відповідачем не надано доказів, що адреса АДРЕСА_1 не була її місцезнаходженням або податковою адресою на час виникнення спірних правовідносин.
З урахуванням наведених вище норм статті 42 та статті 58 Податкового кодексу України та поверненням до контролюючого органу рекомендованих відправлень з ППР за закінченням терміну зберігання - 18.03.2019 року, штамп пошти 15.03.2019 року, днем вручення відповідачу зазначених рішень є 15.03.2019 року (а.с.11).

Відповідно до п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та вимоги в адміністративному або судовому порядку відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано та матеріали справи таких доказів не містять.
З огляду на викладене, заборгованість відповідача по податковим повідомленням - рішенням у сумі 53999,74 грн. є узгодженою.
Згідно із п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
20.07.2020 року контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ф» за № 105346-50 на суму 53999,74 грн., яку направлено поштою відповідачу (а.с.5).
Суд апеляційної інстанції не приймає посилань апелянта на те, що судом першої інстанції не було досліджено вказану вище податкову вимогу, оскільки позивачем надано суду корінець податкової вимоги, який містить всю необхідну інформацію, а сама податкова вимога була надіслана поштою відповідачеві.
Відповідно до абз.3 п.58.3 статті 58, п.42.4 статті 42 Податкового кодексу України податкова вимога форми «Ф» від 20.07.2020 № 105346-50 вважається врученою відповідачу.
Згідно із п.87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
З огляду на наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 53999,74 грн., підтвердженого документальними доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.
Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі на пропущення податковим органом строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває в податковій заставі.
Приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою в самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів із дня виникнення податкового боргу.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. 
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду. Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.
Позивач, звернувся до суду з вимогою про стягнення узгодженого податкового боргу в межах строку встановленого пунктом 102.4 статті 102 ПК України.
З урахуванням викладених обставин в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року в адміністративній справі № 340/1216/21 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року в адміністративній справі № 340/1216/21 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак