ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/1326/21 пров. № А/857/14214/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Матковської З.М.,
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 16 червня 2021 року (суддя Сподарик Н.І., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/1326/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2   про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії,-  
                                                        ВСТАНОВИВ:
01.02.2021 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби та невиплату заборгованості із індексації грошового забезпечення та компенсації за неотримане речове майно на день звільнення з військової служби; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні із 27.04.2019 по день фактичного розрахунку 22.12.2020 за весь період затримки обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100;зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 16 червня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення повного розрахунку із ОСОБА_1 на день виключення із списків особового складу та усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 27.04.2019 по 22.12.2020 у сумі 80693,97 гривень. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати. В решті позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Позивач у поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог, та прийняти нове рішення в цій частині, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги своєї апеляційної скарги підтримала просить таку задовольнити. Вимоги апеляційної скарги позивача- ОСОБА_1 заперечила.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги позивача підтримав просить таку задовольнити. Вимоги апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України заперечив.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу  відповідача заперечив проти її доводів, просив таку залишити без задоволення.
Протокольною ухвалою суду від 04.11.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційних скарг, відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно витягу з наказу начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.04.2019 №113-ос прапорщика ОСОБА_1 , відповідального виконавця відділення обліку особового складу відділу кадрів, звільнену за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Дата закінчення проходження військової служби 26.04.2019.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що станом на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо виплати  індексації грошового забезпечення та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Представник позивача 01.07.2020  звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) із адвокатським запитом про надання інформації щодо наявності заборгованості із матеріального та грошового забезпечення, право на яке остання набула під час проходження військової служби у Мостиському прикордонному загоні, інформації про нараховане та фактично виплачене грошове забезпечення.
Відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . за період з 01.01.2015 по 26.04.2019 позивачу нараховано таку відповідачем в сумі 80933,53 грн.
Згідно з випискою по картковому рахунку позивача від 23.12.2020, надійшли грошові кошти в сумі 79719,53 грн.
Оскільки остаточний розрахунок з позивачем проведений не в день виключення із списків, позивач звернулася з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності відповідача та про стягнення із військової частини середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що  в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в       статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані нормами спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад і розмір виплати грошового забезпечення. Водночас такі питання врегульовано приписами загального трудового законодавства - КЗпП України.
Проаналізувавши наведені норми трудового законодавства судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що умовами застосування статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум. У разі дотримання наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відтак, оскільки, позивачу, індексацію грошового забезпечення не виплачено в день звільнення – 26.04.2019, то слід вважати, що при звільненні відповідач не провів повного розрахунку. Тому відповідно до статті 117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку, з врахуванням строків звернення до суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що непроведення з вини ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 виплати індексації грошового забезпечення у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як вже було зазначено судом першої інстанції, позивачу індексація грошового забезпечення виплачена 23.12.2020, що підтверджується банківською випискою, згідно якої вбачається, що на картковий рахунок АТ “ПриватБанк” позивачу відповідачем виплачено суму 79719,53 грн., а відтак, ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) провів фактичний розрахунок з позивачем щодо виплати індексації грошового забезпечення поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП. 
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи, що непроведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати індексації грошового забезпечення на підставі       статті 117 КЗпП України.
Також судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки при звільненні з позивачем не проведено повного розрахунку та не здійснено виплату всіх належних сум, стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення належить за період з 27.04.2019 по 22.12.2020 за затримку терміном на 381 дні.
Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100) нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі       статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.
При задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Як вбачається з матеріалів справи,  а саме з особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_2 , розмір грошового забезпечення позивача за два місяці до звільнення становив: у лютому 2019 року – 9961,78 грн. та у березні 2019 року – 10225,17 грн., звідси середньоденна заробітна плата позивача становить 330,93 грн (за останні 2 місяці 20186,95/ 61 календарний день (за останні два повні місяці лютий та березень 2019 року).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи, що невиплачена сума індексації грошового забезпечення становить 80933,53 грн., і є меншою ніж середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 126084,33 (381 дні затримки розрахунку * 330,93 грн.) судом першої інстанції вірно застосовано до даних правовідносин принцип співмірності, а саме істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 80933,53 грн / 126084,33 грн. (сума індексації грошового забезпечення /середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,64. Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 330,93 грн (середня заробітна плата позивача за один робочий день) х 0,64 х 381    (днів затримки розрахунку) = 80693,97 гривень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з врахуванням принципу справедливості та співмірності, середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у розмірі 80693,97 грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати, то судом  першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до статті 1 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до частини 2 статті 2 вказаного Закону України під доходами слід розуміти грошові доходи громадян,  які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 3,4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати”).
Пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159), компенсації  підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).
Пунктами  2, 4 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Пунктом 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Враховуючи зазначені вище норми судом першої інстанції зроблено вірний  висновок, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Використане у статті 3 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 №2050-ІІІ  формулювання, що компенсація обчислюється як добуток “нарахованого, але не виплаченого грошового доходу” за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Також судом першої інстанції вірно зазначено, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, то позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з квітня 2019 року по 22.12.2020.
З огляду на викладене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про часткове задоволення позову.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 16 червня 2021 року у справі №380/1326/21 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 15.11.2021