ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 грудня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/4878/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі № 160/4878/21 (суддя Кадникова Г.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) щодо зменшення позивачу розміру відсотку з 90% до 54% від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 25.11.2020 за №04.2/178/20-С;
- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду від 25.11.2020 за №04.2/178/20-С без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що 15.12.1992 був призначений на посаду судді та працював з 22.05.1997 по 07.03.2002 суддею Ясинуватського міського суду Донецької області, а з 11.03.2002 по 11.06.2015 суддею апеляційного суду Донецької області, з 12.06.2015 по 13.09.2017 апеляційного суду Дніпропетровської області. З 13.09.2017 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці. 18.02.2020 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №1-15/2018 (4086/16), яким, зокрема, пункт 25 розділу «XII Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-УІІІ визнано неконституційним, на підставі якого та за його зверненням Дніпровським апеляційним судом було видано довідку №04.2/178/20-С від 25.11.2020 про розмір суддівської винагороди судді Дніпровського апеляційного суду станом на 19.02.2020. Проте, відповідачем було відмовлено у вчиненні перерахунку пенсії на підставі цієї довідки, що зумовило звернення до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 №160/16131/20 було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/178/20-С від 25.11.2020 з 19.02.2020. Однак, відповідач, замість перерахунку щомісячного грошового утримання відповідно до поданої довідки про зміну розміру суддівської винагороди, своїм рішенням фактично визначив новий відсоток розрахунку довічного утримання, зменшивши його з 90% до 54% грошового забезпечення судді, що на переконання позивача є цілком помилковим, оскільки його право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці саме у розмірі 90% грошового забезпечення з 14.09.2017 визнано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 у справі №175/4395/17-а.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня                    2021 року адміністративним позов ОСОБА_1 задоволено частково. Так, суд:
- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці із 90% до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з березня 2021 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, виходячи із 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовлено.
Із рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та відповідач, ними були подані апеляційні скарги.
Позивач в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вказує, що протоколі від 16.03.2021 містяться відомості щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи саме з 19.02.2020, тому задоволення позовних вимог підлягає з березня 2021 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, помилкове застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання позивача із 90 % до 54 % стала норма частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Сторони своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційні скарги не скористалися.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 22.05.1997 по 07.03.2002 – суддя Ясинуватського міського суду Донецької області, з 11.03.2002 по 11.06.2015 – суддя апеляційного суду Донецької області, з 12.06.2015 по 13.09.2017 - суддя апеляційного суду Дніпропетровської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 15.08.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяв про відставку.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 у справі №175/4395/17-а (провадження №2а/175/104/17) позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання задоволено:
- визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1984 року по 14.05.1986 року /01 рік 10 місяців 13 днів/, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року /01 рік 11 місяців/, роботу на посадах слідчого та заступника начальника відділу начальника слідчого відділення Ясинуватського РВ УМВС України в Донецькій області з 01.08.1990 року по 01.04.1993 року та 09.07.1993 року по 05.06.1997 року /06 років 06 місяців 3 дні/, роботу суддею Ясинуватського міського суду Донецької області з 22.05.1997 року по 07.03.2002 року /04 роки 09 місяців 15 днів/, роботу суддею апеляційного суду Донецької області з 11.03.2002 року по 11.06.2015 року /13 років 03 місяці/, роботу суддею апеляційного суду Дніпропетровської області з 12.06.2015 року по 13.09.2017 року і загальний стаж роботи судді, що складає 30 років 07 місяців 25 днів;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 14 вересня 2017 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.
На виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 у справі №175/4395/17-а позивачу перераховано щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді.
Так, згідно із протоколом призначення і перерахунку пенсії від 11.11.2020 розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці становить 90%.
Дніпровським апеляційним судом 25.11.2020 позивачу видана нова довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №04.2/178/20-С.
Згідно із довідкою №04.2/178/20-С від 25.11.2020, станом на 19.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 201 792 грн., в тому числі: посадовий оклад 126 120 грн., доплата за вислугу років 75 672 грн. (60%).
Позивач 30.11.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/178/20-С від 25.11.2020.
01.12.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №0400-010306-8/114565, якою відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Не погодившись з зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду із позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №160/16131/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 01.12.2020 за №0400-010306-8/114565, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/178/20-С від 25.11.2020 р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи виплату з 19 лютого 2020 року.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №160/16131/20 відповідачем проведено перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та враховано збільшений розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці №04.2/178/20-С від 25.11.2020.
Проте, згідно із протоколом призначення і перерахунку пенсії від 16.03.2021 розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці становить 54%.
Вважаючи дії відповідача щодо зменшення відсоткового розрахунку довічного утримання з 90% до 54% внаслідок проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від №04.2/178/20-С від 25.11.2020 та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №160/16131/20 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини у цій справі регулюються, зокрема, Законом № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Так, пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Згідно зі статтею 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Водночас, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI.
Водночас пунктом 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI.
Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року №193-IX, який набрав чинності 7 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було установлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Конституційний Суд України, досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з   Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу.
Колегія суддів зауважує, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
У пунктах 15-17 вказаного Рішення зазначено наступне: «згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України».
У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Згідно з частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 6 березня 2019 року у справі № 638/12586/16-а, від 11 лютого 2020 року у справі № 200/3958/19-а та від 23 грудня 2020 року у справі № 240/8156/19 висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Водночас, колегія суддів зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Отже, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що саме з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 у справі № 2-р/2020, у позивача, якому довічне грошове утримання судді призначено відповідно до Закону № 2453-VI, виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.
Отже, у цьому випадку, перерахунок, який проведено відповідачем на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/178/20-С від 25.11.2020, обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020.
Щодо відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів зазначає наступне.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначене у розмірі, визначеному Законом № 2453-VI, яким передбачалась інша формула обрахунку грошового утримання, зокрема, розмір суддівської винагороди та відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.
Як було зазначено вище, положеннями частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Вказаною нормою визначено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, ніж той, з якого виходив позивач (а саме за Законом № 2453-VI).
При цьому колегія суддів зазначає, що частина третя статті 142 Закону №1402-VIII неконституційною не визнавалась, а також вказана норма повною мірою відповідає критерію якості закону та не вступає в колізію з іншими нормами законів, що дозволяло б відповідачу не застосувати її стосовно позивача (у протилежному випадку рішення відповідача прямо б суперечило вимогам частини другої статті 19 Конституції України).
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно з положеннями Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.
Тобто, у цьому випадку при перерахунку довічного грошового утримання судді слід застосовувати норму закону, яка визначає суддівську вислугу і є чинною на час виникнення спірних правовідносин.
Розмір довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді (90%) визначений у порядку, передбаченому Законом № 2453-VI, відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання судді, встановленому чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Така відмінність полягає в тому, що Законом № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018), на відміну від положень Закону № 1402-VIII, який передбачає інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, (стаття 135 Закону № 1402-VIII), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII).
Отже, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.
У зв`язку із цим, відповідач, приймаючи рішення про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового забезпечення діючого судді, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90%.
Проте, враховуючи зазначені вище положення частини третьої  статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 №1402-VІІІ, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого судді, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, виходячи з 50 відсотків (20 років роботи) + 2% за кожний повний рік роботи понад 20 років.
За встановленими обставинами, після прийняття рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/178/20-С від 25.11.2020 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі № 160/16131/20, позивачу було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 у справі №175/4395/17-а визначено загальний стаж роботи судді, що складає 30 років 07 місяців 25 днів.
Тобто, стаж роботи саме на посаді судді позивача для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 30 років 07 місяці 25 днів.
Як вже зазначалось вище, відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.
Тобто, виходячи з того, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 30 років, враховуючи положення ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись позивачу в розмірі 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як ухвалене з помилковим  застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі № 160/4878/21 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, виходячи із 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак