Постанова
іменем України
29 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 712/9154/17
провадження № 51-248км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                 ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
ліквідатора ПАТ «ФК «Металіст»
арбітражного керуючого                           ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» (далі – ПАТ «ФК «Металіст») арбітражного керуючого ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 червня 2020 рокуу кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 . 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 серпня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 20 липня 2017 року між заступником начальника департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинуваченим у кримінальному провадженні №42017000000002323. 
ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за:
ч. 1 ст. 255 Кримінального кодексу України (далі – КК) у виді позбавлення волі на строк 5 років;
ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 11 місяців без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу. 
Відповідно до статей 96-1, 96-2 КК застосовано спеціальну конфіскацію з примусовим вилученням майна у власність держави. 
Не погоджуючись із указаним вироком суду в частині застосування спеціальної конфіскації з примусовим вилученням у власність держави всього належного майна, в тому числі матеріальних та нематеріальних активів, корпоративних прав, ліквідатор ПАТ «ФК «Металіст» арбітражний керуючий ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій порушила питання про скасування вироку Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 серпня 2017 року в цій частині. 
Ухвалою судді Черкаського апеляційного суду від 03 червня 2020 року арбітражному керуючому ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження через те, що вона не має права на апеляційне оскарження вироку суду, ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості, оскільки судове рішення оскаржено з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі ліквідатор ПАТ «ФК «Металіст» арбітражний керуючий ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 зазначає, що на підставі вироку місцевого суду застосовано спеціальну конфіскацію майна компанії, інтереси якої вона представляє. Тобто, це рішення безпосередньо стосується прав та інтересів ПАТ «ФК «Металіст», що, на думку касатора, дає підстави для апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції. Апеляційний суд, необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою, чим порушив право доступу до правосуддя. 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 підтримала свою касаційну скаргу та просила її задовольнити.
На касаційну скаргу від прокурора ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення, 
у яких він, посилаючись на безпідставність доводів, викладених у скарзі, просить залишити її без задоволення. В судовому засіданні прокурор підтримав свою позицію, викладену в запереченнях.
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено 
про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про особисту участь або відкладення судового засідання від них не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Приписами ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При цьому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Серед підстав, передбачених ст. 438 КПК до скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з доводами касаційної скарги ліквідатора ПАТ «ФК «Металіст» арбітражного керуючого ОСОБА_6 та вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судових рішень (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України). 
Положеннями ст. 24 КПК визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у  судовому розгляді.
Частиною 4 статті 394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
В свою чергу, п. 9-2 ч. 1 ст. 393 КПК передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати, серед інших, третя особа - у частині, що стосується її інтересів стосовно вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (справа №5-347кс15) конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком установленої законом заборони на таке оскарження. При цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їхніх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та зверненні до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК. Тобто, при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи. 
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, відмовляючи арбітражному керуючому ОСОБА_6  у відкритті провадження, всупереч вимог кримінального процесуального закону, ретельно не проаналізував доводів її апеляційної скарги щодо наявності відповідних підстав до оскарження вироку Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 серпня 2017 року, не з`ясував чи оскаржене судове рішення безпосередньо стосується інтересів ПАТ «ФК «Металіст», обмежившись лише твердженням стосовно змісту норми, передбаченої ч. 4 ст. 394 КПК щодо визначення виключних підстав для оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, і як наслідок дійшов помилкового переконання про те, що ліквідатор ПАТ «ФК «Металіст» арбітражний керуючий ОСОБА_6 не має права на апеляційне оскарження зазначеного вироку.
Така позиція в повній мірі узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19, згідно з яким суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.
Із резолютивної частини вироку на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 від 21 серпня 2017 року вбачається, що місцевий суд застосував спеціальну конфіскацію усього належного майна ПАТ «ФК «Металіст». 
Таким чином, вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 серпня 2017 року безпосередньо стосується інтересів указаної юридичної особи, тому її представник, реалізуючи своє конституційне право, обгрунтовано звернулася до суду вищої інстанції для захисту прав, свобод та інтересів особи, яку вона представляє.
З огляду на викладене, у зв`язку з істотним порушенням судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, касаційна скарга ліквідатора ПАТ «ФК «Металіст» арбітражного керуючого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала Черкаського апеляційного суду від 03 червня 2020 року – скасуванню, із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» арбітражного керуючого ОСОБА_6 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 задовольнити. 
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 03 червня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді 

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                   ОСОБА_3