П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  144/859/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Герман О.С.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
09 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Бердичівського РВП Грабовського Олександра Сергійовича, Бердичівського районного відділу поліції Житомирщини, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Теплицького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Інспектора СРПП Бердичівського РВП Грабовського Олександра Сергійовича, Бердичівського районного відділу поліції Житомирщини, Головного управління Національної поліції в Житомирській області в якому просив скасувати постанову серії БАБ №923032 від 22.05.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Учасники справи в судове засіданні не з"явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог частини 2 статті 313 КАС України.
Згідно ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено що постановою серії БАБ № 923032 від 22.05.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 850,00 грн. штрафу.
Як вбачається з постанови, 22.05.2021 року, о 00 год. 35 хв. в місті Бердичів по вулиці Соборній, 22, ОСОБА_1 керував автомобілем Фольцваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_1 , та при зміні напрямку руху з вулиці Житомирська, не увімкнув показчик повороту, після зупинки не пред`явив реєстраційних документів, також на транспортний засіб були встановлені державні номерні знаки, які не відповідали даному транспортному засобу, а також не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач, не погодившись з притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що не порушував ПДР України та не вчиняв адміністративного правопорушення. Апелянт  наголошує, що 22.05.2021, о 00 год. 35 хв. не керував автомобілем Фольцваген Гольф , д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Соборна, 22. Вказаний автомобіль йому не належить, він перебував біля автомобіля, коли під`їхали працівники поліції, він пояснив, що з хвилини на хвилину підійде водій та надасть їм все необхідне, проте працівники поліції його не слухали, між нами виникли непорозуміння, внаслідок яких працівники поліції винесли вищевказану постанову. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду справи надано не було і судом таких обставин не встановлено. Факт вчинення позивачем пред"явленого йому правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та враховує наступне.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема у електронними доказами.
Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Вчинення позивачем порушення ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме не увімкнення показчика повороту, після зупинки; не пред`явлення реєстраційних документів; наявність на транспортному засобі державних номерних знаків, які не відповідають даному транспортному засобу та відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджується наявними в матеріалах даної справи відеозаписами з реєстратора службового автомобіля та з нагрудної камери поліцейського.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять достатню інформацію про обставини, які мають значення для справи.
Крім того, зазначені докази спростовують доводи апелянта відносно того, що відеофіксація правопорушення не підтверджує факту вчинення позивачем інкремінованих йому порушень.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, керуючись вимогами 251 КУпАП обгрунтовано взято до уваги надані відповідачем докази та оцінено їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись ст. 252 КУпАП. 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що 22 травня 2021 року дійсно мало місце порушення позивачем Правил дорожнього руху України, тобто був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Крім того, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні правопорушення.
Відносно доводів скаржника про те, що він не керував автомобілем Фольцваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що вони спростовуються видеозаписами з  відеореєстратора, встановленого у автомобілі поліцейського. Зокрема, з оглянутого колегією суддів запису встановлено, що після зупинки автомобіля, позивач вийшов з місця водія, і в процесі розмови з інспектором представився, назвавши прізвище та ім"я.  
Стосовно посилання апелянта на відсутність у оскаржуваній постанові відомостей щодо здійснення відповідачем відеофіксації правопорушення, колегія суддів зазначає, що окремі недоліки оформлення постанови не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів Форми спірного рішення.
Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року справі справа №826/15341/15.
Колегія суддів зауважує, що записами з нагрудної камери поліцейського зафіксовано не пред`явлення позивачем реєстраційних документів; наявність на транспортному засобі державних номерних знаків, які не відповідають даному транспортному засобу та відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
У відповідності до вимог ст.ст. 72, 73, 74, 76 КАС України, колегія суддів приймає до уваги даний електронний доказ, як належний, допустимий та достатній для підтвердження вини позивача. 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та у відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Полотнянко Ю.П.