ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 листопада 2021 року           справа №360/1965/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,  розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 р.   у справі  № 360/1965/21 (головуючий І інстанції суддя О.В. Захарова)  за позовом  адвоката Варченко Катерини Григорівни в інтересах ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  про  визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,  
                                             
                                                 ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла  позовна заява адвоката Варченко Катерини Григорівни (далі – представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі – відповідач, Марківське ОУПФУ Луганської області), з урахуванням уточненої позовної заяви від 24 травня 2021 року з такими позовними вимогами:
1) визнати протиправними дії відповідача, які полягають в неправильному обчисленні страхового стажу на підземних роботах та, як наслідок, відмови в перерахунку пенсії позивачу, відповідно до заяви від 15.03.2021;
2) зобов`язати відповідача провести  йому перерахунок страхового стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та перерахувати та виплатити пенсію відповідно до заяви від 15.03.2021 на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу періоди навчання в СПТУ № 88 м. Краснодона Ворошиловградської області з 15.07.1989 по 04.01.1990 та роботи на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998 (а.с. 37-41).
Рішенням  Луганського окружного адміністративного суду від 9 липня 2021 року у справі  № 360/1965/21   позов  задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо незарахування при призначенні пенсії до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 15.07.1989 по 04.01.1990 в СПТУ № 88 м. Краснодона Ворошиловградської області та періоду роботи з 22.01.1990 по 31.12.1998 на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» машиністом електровозу підземного. 
Зобов`язано Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1  період навчання з 15.07.1989 по 04.01.1990 в СПТУ № 88 м. Краснодона Ворошиловградської області та період роботи  з 22.01.1990 по 31.12.1998 на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» машиністом електровозу підземного. 
Зобов`язано Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити перерахунок пенсії та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% заробітної плати (доходу) з моменту її призначення - 02.01.2020, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 105-110). 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення  суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким  відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги  вказує на те, що зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача в якості машиніста електровозу підземного електрослюсаря підземного на шахті Суходільська – Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998 немає законних підстав з причин відсутності підтвердження пільгового стажу належними уточнюючими довідками підприємств; неможливо визначити повну зайнятість протягом робочого дня на підземних роботах – відсутня атестація робочих місць; час навчання з 15.07.1989 по 04.01.1990 в ПТУ № 88 селища Краснодон зарахувати до пільгового стажу роботи відсутні підстави, оскільки час роботи на шахті Суходільська – Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998  не підтверджено належними уточнюючими довідками підприємства та неможливо визначити повну занятість протягом робочого дня на підземних роботах.
Апелянт зазначає, що позивачем до управління 15.03.2021 було подано заяву про перерахунок пенсії довільного зразка з довідкою від 30.09.2020 № 8600 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, довідки від 01.02.2021 № 313 та № 314 про заробітну плату, наказ від 02.06.1995 № 260, наказ від 21.10.1999, історичну довідку, які були видані підприємствами, що знаходяться на непідконтрольній території.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце перебування/проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).
На підставі заяви від 02.01.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та поданих документів, позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 02.01.2020, зарахувавши до загального страхового стажу 38 років 11 місяців 10 днів, у тому числі за Списком № 1 - 14 років 05 місяців 11 днів (а.с. 92-94).
15 березня 2021 року позивач звернувся до Марківського ОУПФУ Луганської області з заявою довільної форми про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 3455-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та просив зарахувати до пільгового стажу період навчання в СПТУ № 88 сел. Краснодона Ворошиловградської області з 15.07.1989 по 04.01.1990 та період роботи на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998 (а.с. 78).
До заяви позивач надав довідку від 30.09.2020 № 8600  про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, в якій вказано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті «Суходільська-Східна» в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 01.01.1999; довідок від 01.02.2021 № 313 та № 314 про заробітну плату, наказ від 02.06.1995 № 260 «Про результати атестації робочих місць», наказ від 21.10.1999 № 86-ОТ «Про підсумки атестації робочих місць», історичну довідку (а.с. 23-26, 32).
Відповідач листом від 24.03.2021 № 43-40/м-21/8-1238/21 повідомив, що управлінням не зараховані періоди навчання в СПТУ № 88 сел. Краснодона Ворошиловградської області з 15.07.1989 по 04.01.1990 та роботи на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998 (а.с. 90-91).
Із змісту листа слідує, що підставою незарахування вказаних вище періодів до пільгового стажу слугувала відсутність уточнюючих довідок про підтвердження пільгового стажу.
Отже, при розгляді даної справи, спірними періодами, що не зараховані відповідачем при призначенні пенсії до пільгового стажу позивача за Списком № 1 є: 15.07.1989 по 04.01.1990 - період навчання в СПТУ № 88 сел. Краснодона Ворошиловградської області та 22.01.1990 по 31.12.1998 - робота на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» машиністом електровозу підземної ділянки шахтного транспорту № 1.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 22.01.1990 наявні наступні записи щодо спірних періодів:
з 15.07.1989 по 04.01.1990 – навчання в СПТУ № 88 м. Краснодон за професією машиніст електровоза;
з 22.01.1990 по 02.09.1999 - працював машиніст електровоза підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею на ділянці внутрішньо шахтного транспорту № 1 шахти Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» (а.с. 13-16).
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За унормуванням положень статті 3 Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Питання призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з подальшими змінами і доповненнями (далі - Закон № 1058-IV)
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
За змістом частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
В абзаці першому пункту 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), занотовано, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Приписами абзаців першого, третього пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що  орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
За унормуванням пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Згідно зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, і який був чинним до 26.01.1991 розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.)
Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, що діяв до 11.03.1994, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003, розділом 1 «Гірничі роботи» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають: «1010100а а) все рабочие, занятые полный рабочий день на подземных работах» та відповідно «1010300а-14399 Машиністи електровозів».
Отже, професії та посади, на яких працював позивач у спірні періоди передбачені Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
З розрахунку стажу позивача вбачається, що період навчання ОСОБА_1 в СПТУ № 88 сел. Краснодона Ворошиловградської області з 15.07.1989 по 04.01.1990 та період роботи на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998 зараховано до загального трудового стажу, проте не зараховано до пільгового стажу (а.с. 93-94).
За правилами частини першої статті 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобування освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Копією атестату від 04.01.1990 № 8102 та записами в трудовій книжці позивача підтверджено навчання позивача у період з 15.07.1989 по 04.01.1990 в СПТУ № 88 м. Краснодон Ворошиловградської області за спеціальністю машиніст електровозу підземного (а.с. 22).
22.01.1990, тобто того ж місяця після закінчення навчання, позивач прийнятий на роботу машиністом електровоза підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею на ділянці внутрішньо шахтного транспорту № 1 шахти Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» (запис № 3 трудової книжки) (а.с. 13).
Отже, враховуючи, що перерва між навчанням та влаштуванням на роботу за спеціальністю майже відсутня, період навчання позивача в СПТУ № 88 з 15.07.1989 по 04.01.1990 повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 1.
Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 683/1774/16-а (провадження К/9901/34767/18).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).
За змістом пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи можуть прийматися інші документи для підтвердження трудового  стажу.
Дослідженням записів у трудовій книжці позивача щодо періоду навчання та в СПТУ № 88 та роботи на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998 встановлено, що записи про спірні періоди роботи засвідчено відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не має. Записи проведені у відповідності до вимог Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, який визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.
Відповідачем не зазначено в чому полягає неповнота або невідповідність записів трудової книжки, яка містить необхідну інформацію про пільговий характер роботи позивача у спірні періоди та не потребує додаткового уточнення довідками.
Щодо наданих позивачем довідок суд зазначає.
За визначенням статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).
Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».
Україною, відповідно до Закону № 1207-VII та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.
Таким чином судом першої інстанції вірно  застосовано названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої установою, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.
Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала таку довідку.
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.09.2020 № 8600, позивач працював повний робочий день під землею на шахті «Суходільська-Східна» в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 01.01.1999.
Наказами від 02.06.1995 № 260 «Про результати атестації робочих місць» та від 21.10.1999 № 86-ОТ «Про підсумки атестації робочих місць» підтверджується проведення атестації робочого місця позивача.
Суд також зауважує, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Зазначена правова позиція ґрунтується на висновках, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції  дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для не зарахування відповідачем спірних періодів до пільгового стажу, тобто при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем допущено протиправну бездіяльність.
Статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обумовлено: мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України  «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за  списком №1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за  Списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за  Списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року  (стаття 8 Закону України  «Про підвищення престижності шахтарської праці»).
Частиною четвертою статті 45 Закону України № 1058 визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
З врахуванням спірного стажу роботи та стажу, який не заперечується відповідачем (10 років), пільговий стаж позивача складає більше 15 років.
Таким чином відповідачем було допущено протиправну бездіяльність при призначенні пенсії позивачу, яка полягає у незарахуванні до пільгового стажу позивача таких періодів:
з 15.07.1989 по 04.01.1990 – навчання в СПТУ № 88 м. Краснодона Ворошиловградської області;
з 22.01.1990 по 31.12.1998 - робота на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» машиністом електровозу підземного.
З врахуванням спірного стажу роботи та стажу, який не заперечується відповідачем (14 років 05 місяців 11 днів), пільговий стаж позивача складає більше 15 років, а відтак суд дійшов висновку, що позивач має достатній стаж для реалізації прав, передбачених статтею 8 Закону № 345-VІ та абзацу 3 статті 28 Закону № 1058-ІV.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача при призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Разом з тим суд апеляційної інстанції зазначає, що абз. 1 ч. 4 ст. 45 Закону України № 1058 визначено, що  перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до Марківського ОУПФУ Луганської області з заявою довільної форми про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 3455-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та просив зарахувати до пільгового стажу період навчання в СПТУ № 88 сел. Краснодона Ворошиловградської області з 15.07.1989 по 04.01.1990 та період роботи на шахті Суходільська - Східна в/о «Краснодонвугілля» з 22.01.1990 по 31.12.1998  - 15.03.2021.
Тобто, датою, з якої необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача вказані вище періоди із здійсненням перерахунку пенсії та виплатою (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу пенсії у розмірі 80% заробітної плати (доходу)  відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є 01.03.2021 року.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Унормуванням ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного суд вважає необхідним задовольнити  частково апеляційну скаргу відповідача та змінити рішення суду першої інстанції в частині  дати, з якої необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача вказані вище періоди із здійсненням перерахунку пенсії та виплатою (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу пенсії у розмірі 80% заробітної плати (доходу)  відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для зміни рішення є:
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, ч. 4 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 р.   -  задовольнити частково.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 р.   у справі  № 360/1965/21 - змінити.
У абзаці четвертому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року у справі №  360/1965/21      словосполучення “з моменту її призначення - 02.01.2020”  замінити словами  “ з 01.03.2021”.
В решті рішення від 09 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  
Повне судове рішення складено 1 листопада 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                             Г.М. Міронова                                                                                                                                                              
Судді                                                                                                             І.В. Геращенко
                                                                                                            Е.Г. Казначеєв