ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2100/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №754/12047/20 Категорія: 304080000 	Черненко В. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                09 грудня 2021 року         м. Черкаси        
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» Сечка Сергія Володимировича на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі – ПрАТ «СК «Уніка») до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування –

в с т а н о в и в :

В вересні 2020 року ПрАТ СК «Уніка» звернулося до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму страхового відшкодування та судові витрати.
Позов мотивовано такими обставинами.
Між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №370001/4605/0000079 від 08.01.2019, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальниці, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
21.02.2019 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota д.р.н. НОМЕР_2 по вулиці Мельникова у м. Києві, скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf, д.р.н. НОМЕР_1 . 
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2019 ОСОБА_1 визнано особою, винною в настанні ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР105021081 в ПАТ СК «УСГ». 
За розрахунками позивача розмір непокритих збитків, які підлягають стягненню з відповідача, складаються з різниці суми страхового відшкодування потерпілому, яка становить 42910,78 грн, та покритої суми збитків полісом № ЕР105021081 в ПАТ СК «УСГ» в сумі 35391,38 грн, та складає 7519,40 грн. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 7519,40 грн. та понесені судові витрати.
Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що з доказів, доданих до позовної заяви, вбачається, що позивач виплатив ОСОБА_2 не 42910,78 грн., а 33933,28 грн. Позивач у позові визнає, що страховик ОСОБА_1 виплатив позивачу 35391,38 грн., тобто суму, що перевищує виплачене страхове відшкодування потерпілій особі. Відтак, суд дійшов висновку про недоведеність підстав для стягнення 7519,40 грн. з відповідача.
Заочне рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку.
Доводи скаржника зводяться до того, що суд не всебічно дослідив положення договору добровільного страхування наземного транспорту від №370001/4605/0000079 від 08.01.2019, що призвело до ухвалення неправильного рішення. Так, апелянт вказує, що пунктом 1.2.6 договору страховий платіж встановлено в розмірі 11970,00 грн., порядок сплати визначено рівними чотирма платежами по 2992,50 грн. 21.01.2019, 21.04.2019, 21.07.2019, 21.10.2019.
Пунктом 9.14 договору передбачено, що якщо умовами договору передбачена сплата страхового відшкодування частинами, то страховик має право утримати суму несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування.
На момент настання страхового випадку (21.02.2019) страхувальник не доплатив 8977,50 грн. страхового платежу. Тому при виплаті страхового відшкодування недоплачена сума страхового платежу увійшла до розміру виплаченого відшкодування.
Посилаючись на викладене, вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, скаржник просить рішення скасувати, ухвалити нове про повне задоволення вимог позивача.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2019 внаслідок ДТП, що трапилось з вини ОСОБА_1 пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf, д.р.н. НОМЕР_1 .
Вину ОСОБА_1 встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2019.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР105021081 в ПАТ СК «УСГ», витяг із веб-сайту якого, позивачем доданий до справи.
Майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Volkswagen Golf, застраховані ПАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 370001/4605/0000079 від 08.01.2019.
Відповідно до страхового акту № 00291197 від 27.02.2019 сума страхового відшкодування за даним актом та умовами договору страхування № 370001/4605/0000079 до виплати підлягає 41238,00 грн. 
Згідно зі страховим актом № 00291197 (доплата) від 26.04.2019 сума страхового відшкодування за даним актом та умовами договору страхування № 370001/4605/0000079 до виплати підлягає 1672,78 грн.
Загальна сума відшкодування за страховими актами склала 42910,78 грн.
Наказами № 00291197 від 27.02.2019 та № 00291197(доплата) від 26.04.2019 позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 (шляхом перерахування Автомир ТОВ) в загальному розмірі 42910,78 грн., проведено перерахування сум страхового відшкодування 32260,50 грн. та 1672,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 073151 від 28.02.2019 та платіжним дорученням № 084637 від 02.05.2019, а всього на загальну суму 33933,28 грн.
Додатково в наказі №00291197 від 27.02.2019 зазначено розпорядження виплатити потерпілій страхове відшкодування в сумі 41238 грн. таким чином: 32260,50 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ Автомир; 8977,50 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.
Позивач визнає, що ПАТ СК «УСГ» сплатило ПАТ «СК «Уніка» 35391,38 грн.
Водночас позивач на обґрунтування підстав позову не надав доказів про ліміт відповідальності страховика винуватої особи.
Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) – замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.
Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно – від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.
У даній справі ПрАТ «СК «УНІКА» зверталося до страховика відповідача ПАТ СК «УСГ», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 35391,38 грн. 
Звертаючись до суду із цим позовом, ПрАТ «СК «УНІКА» вказує, що невідшкодованою залишається різниця між фактичним розміром шкоди 42910,78 грн. і страховою виплатою у розмірі 35391,38 грн, яку просило стягнути із відповідача, як завдавача шкоди.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Згідно зі статтею 6 Закону України № 1961-IV страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Отже, страховик відповідача (ПАТ СК «УСГ») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.
Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, страховик відповідача (ПАТ СК «УСГ») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом.
Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то тільки у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Тобто, завдавач шкоди відшкодовує шкоду лише у разі доведення, що завдана шкода перевищує ліміт відповідальності.
Колегія суддів встановила, що розмір завданої шкоди (вартість відновлювальних робіт) становить 42738 грн. згідно з рахунком № В000026077 від 25.02.2019 (а.с. 16).
Відповідно до страхового акту №00291197 від 27.02.2019 сума страхового відшкодування визначена в розмірі 41238 грн., що складається з вартості матеріального збитку 42738 грн. з вирахуванням франшизи 1500 грн. (42738 грн. – 1500 грн. = 41238 грн.)
Позивач наказом №00291197 від 27.02.2019 (а.с. 20) прийняв рішення про виплату потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 41238 грн. наступним чином: 32260,50 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ Автомир; 8977,50 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.
Пунктом 1.2.6 договору страховий платіж встановлено в розмірі 11970,00 грн., порядок сплати визначено рівними чотирма платежами по 2992,50 грн. 21.01.2019, 21.04.2019, 21.07.2019, 21.10.2019.
Пунктом 9.14 договору добровільного страхування наземного транспорту від №370001/4605/0000079 від 08.01.2019 передбачено, що якщо умовами договору передбачена сплата страхового відшкодування частинами, то страховик має право утримати суму несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування.
На момент настання страхового випадку (21.02.2019) страхувальник не доплатив 8977,50 грн. страхового платежу. Тому при виплаті страхового відшкодування недоплачена сума страхового платежу увійшла до розміру виплаченого відшкодування, на що не звернув уваги суд першої інстанції.
Платіжним дорученням №073151 від 28.02.2019 підтверджується факт перерахування на рахунок ТОВ Автомир страхового відшкодування в розмірі 32260,50 грн.
А тому, страховик потерпілої особи повністю відшкодував завдану їй майнову шкоду відповідно до умов укладеного між ними договору страхування.
Після виплати страхового відшкодування потерпілій особі відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до позивача в порядку суброгації перейшло право вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до завдавача шкоди, відповідальність якого застрахована відповідно до полісу страхування в ПАТ СК «УСГ».
За твердженням позивача ПАТ СК «УСГ» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» 35391,38 грн. 
Таким чином, позивач (ПрАТ «СК «Уніка») має право на відшкодування йому непокритої суми страхового відшкодування.
Разом з тим позивач не надав суду будь-яких доказів, які підтверджують межі ліміту страхової відповідальності ОСОБА_1 згідно з полісом №105021081, докази, які підтверджують причини неповного відшкодування страховиком ОСОБА_1 завданої та оціненої шкоди.
Відповідальність відповідача настає тільки у разі доведення, що страховик виконав обов`язок відшкодування шкоди в межах страхового ліміту, а завдана шкода перевищує страховий ліміт.
За відсутності достатніх доказів, які б давали можливість встановити, що у відповідача виник обов`язок з виплати недоплаченої його страховиком ПАТ СК «УСГ» шкоди позивачу ПрАТ «СК «Уніка», у задоволенні позову необхідно відмовити.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин рішення суду підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини щодо підстав відмови у позові в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» Сечка Сергія Володимировича задовольнити частково.
Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді