ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 листопада 2021 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №591/1714/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1549/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Шарикіна Юрія Вікторовича
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2021 року, постановлене у складі судді Сидоренко А.П., у приміщенні  Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 13 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, про зобов`язання вчинити дії.
Позов мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2011 року № 3- 1730 ОСОБА_2 успадкував 1/3 частку, а ОСОБА_1 успадкував 2/3 частки житлового будинку «А-І», житловою площею 54,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними, господарчими та побутовими будівлями: погріб «п/г», прибудова «а», тамбур «а1», л. кухня «Б», сарай «В», убиральня «Г», ворота «1», огорожа «2», огорожа «3», огорожа «4» .
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року, з урахування ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2015 року про виправлення описки в рішенні суду по справі № 591/3184/15-ц позивачу, зокрема, було виділено та визнано право власності за ним на 53/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 : у житловому будинку «А-1» житлову кімнату 1-4 площею 17,4 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 9,9 кв.м; в приміщенні прибудови «а» кухню 1-2 площею 6,6 кв.м, санвузол «1-3» площею 1,8 кв.м, в приміщенні прибудови «а1» - коридор «1-1» площею 5,2 кв.м, з надвірних будівель виділити: літню кухню «Б», прибудову «б», тамбур «61», 1/2 частину погріба п/г, вбиральню «Д», сарай «3», 1/2 сарая, Ж, 1/2 гаража «И», 2/3 частини огорожі № 1-4.
За відповідачем зазначеним рішенням було визнано право власності на 47/100 частин житлового будинку і надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , в житловому будинку «А-1» житлову кімнату «2-5» площею 13,8, житлову кімнату «2-6» площею 13,5 кв.м, в приміщенні прибудови «а» - коридор «2-3» площею 3,2 кв.м, санвузол «2-4»площею 5,6 кв.м, в приміщенні прибудови «а1» коридор «2-1» площею 2,2 кв.м, кухню «2-2» площею 2,3 кв.м, з надвірних будівель - сарай «В», вбиральню «Г», 1/2 частину погріба п/г, теплицю «Е», погріб «п/г1», 1/2 частину сарая «Ж», 1/2 частину гаража «И», 1/3 частину огорожі 1-4.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року по справі №591/344/16-ц було припинено право спільної часткової власності, визнано частину житлового будинку з надвірними будівлями, що належать відповідачу, окремим об`єктом нерухомого майна. У подальшому зазначеному об`єкту нерухомого майна було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 .
При цьому судом не розглядалося питання щодо поділу та визнання права власності на горищне приміщення будинку за адресою АДРЕСА_1 , яке на даний час перебуває у спільній власності позивача та відповідача.
У кінці 2018 року без отримання згоди позивача, без жодних повідомлень, а також без оформлення необхідних дозвільних документів відповідач розпочав будівництво (монтаж) сходів до єдиного входу на горищне приміщення.
До здійснення будівництва (монтажу) сходів до єдиного входу на горищне приміщення можна було потрапити за допомогою драбини з вулиці. При цьому позивач і відповідач спільно використовували дане приміщення. Конструкція сходів, будівництво (монтаж) яких розпочав відповідач, робить можливим доступ до горищного приміщення лише з частини будинку, належної відповідачу, що у свою чергу унеможливлює доступ до нього позивача.
Посилаючись на вказані обставини, просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні горищним приміщенням житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованих (встановлених) сходів до горищного приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 768 грн 40 коп.
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 09 серпня  2021  року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні горищним приміщенням житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованих (встановлених) сходів до горищного приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 768 грн 40 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Шарикін Ю.В., посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що горище це не приміщення, а простір між поверхнею перекриття (дах), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху, однак суд в оскаржуваному рішенні неодноразово помилково називає горище не простором, а приміщенням, та, посилаючись на відсутність у рішеннях судів вирішення питання про його поділ як приміщення, помилково вважав це доказом залишення горищного простору у спільній власності сторін.
Вказує, що висновок суду про спільну часткову власність сторін на спірне горищне приміщення блокованих будинків протирічить нормам ч. 3 ст. 79 ЗК України, оскільки належний йому будинок АДРЕСА_2 разом з горищем знаходиться на його земельній ділянці, що є доказом належності горищного простору до простору, який знаходиться над поверхнею ділянки на висоті, а відтак є доказом права власності відповідача на горищний постір у вказаному будинку.
Також зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного, як він вважає, права користування горищем (знесення сходів до горища) не забезпечить реальне поновлення цього права, а тому є неефективним.
Від  представника ОСОБА_1 – адвоката Пономаренка О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду та ухвалення його з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника адвоката Шарикіна Ю.В., які підтримали доводи апеляційної скарги,позивача та його представника адвоката Пономаренка О.В., які заперечують проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2011 року № 3- 1730 після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 успадкував 1/3 частку, а позивач ОСОБА_1 успадкував 2/3 частки житлового будинку «А-І», житловою площею 54,3 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з надвірними, господарчими та побутовими будівлями: погріб «п/г», прибудова «а», тамбур «а1», л. кухня «Б», сарай «В», убиральня «Г», ворота «1», огорожа «2», огорожа «3», огорожа «4» (а. с. 9-10, т. 1).
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 01 липня 2015 року у справі № 591/3184/15-ц провів поділ житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Виділив та визнав право власності за ОСОБА_1 на 53/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1 у житловому будинку „А-1” житлову кімнату 1-4 площею 17.4 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 9.9 кв.м; в приміщенні прибудови „а” - кухню 1-2 площею 6.6 кв.м, санвузол «1-3» площею 1.8 кв.м, в приміщенні прибудови „а1”- коридор „1-1” площею 5.2 кв.м, з надвірних будівель виділити: літню кухню „Б”, прибудову „б”, тамбур „61”, 1/2 частину погріба п/г. вбиральню „Д”, сарай „3”, 1/2 сарая „Ж”, 1/2 гаража „И”, 2/3 частини огорожі № 1-4.
Виділив та визнав право власності за ОСОБА_2 на 47/100 частин житлового будинку і надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1 , в житлом будинку „А-1” житлову кімнату „2-5”, площею 13.8, житлову кімнату „2-6” площею 13.5 кв.м в приміщенні прибудови „а” - коридор „2-3” площею 3.2 кв.м, санвузол „2-4” площею 5.6 кв.м, в приміщенні прибудови „ а1” коридор „2-1” площею 2.2 кв.м, кухню „2-2” площею 23 кв.м, з надвірних будівель - сарай „В”, вбиральню „Г”, 1/2 частину погріба п/г, теплицю „Е”, погріб „п/г 1”, 1/2 частину сарая „Ж”, 1/2 частину гаража „И”, 1/3 частину огорожі 1-4.
Виділив та визнав право власності за ОСОБА_1 на 60/100 частини земельної ділянки площею 0.0549 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 326 кв.м, з яких 274 кв.м - земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м - 1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності зі сторони ділянки АДРЕСА_1 .
Виділив та визнав право власності за ОСОБА_2 на 40/100 частин земельної ділянки площею 0.0549 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 214.0 кв.м, з яких 162 кв.м земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м - 1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності з: сторони ділянки АДРЕСА_1 .
Встановив сервітут: для здійснення обслуговування частини будівлі кухні літ. ”Б”, з тамбуром „б” розташованого на земельній ділянці співвласника № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , надати право проходу по двору (при виникнення такої необхідності), який знаходиться у власності співвласника АДРЕСА_3 ОСОБА_2 ; для здійснення обслуговування частини будівлі житлового будинку літ „А-1” будівлі сараю літ „В”, теплиці літ „Е”, розташованих на земельній ділянці співвласника № НОМЕР_2 ОСОБА_2 надати право проходу по двору (при виникнення такої необхідності), який знаходиться у власності співвласника № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Площа земельної ділянки на якій запропоновано сервітут становить 22 кв.м (а. с. 14-17, 65-67, т. 1).
Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 18 вересня 2015 року у справі №591/3184/15-ц виправив описку в вищевказаному рішенні та абзац п`ятий та шостий резолютивної частини рішення виклав в наступній редакції: «Виділити та визнати право власності за ОСОБА_1 на 60/100частини земельної ділянки площею 0.0540 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034,цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 326 кв.м, з яких 274 кв.м - земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м - 1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності, зі сторони ділянки АДРЕСА_1 .
Виділити та визнати право власності за ОСОБА_2 на 40/100 частини земельної ділянки площею 0.0540 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 214.0 кв.м, з яких 162 кв.м земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м,- 1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності сторони ділянки АДРЕСА_1 .» (а. с. 68, т. 1).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить 53/100 в житловому будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 18, т. 1).
Зарічний районний суду м. Суми заочним рішенням від 26 серпня 2016 року у справі №591/344/16-ц позов ОСОБА_2 задовольнив та припинив право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , визнав частину будинку в житловому будинку «А-1» житлову кімнату «2-5» площею 13.8, житлову кімнату «2-6» площею 13.5 кв.м, в приміщенні прибудови «а» - коридор «2-3» площею 3.2 кв.м, санвузол «2-4» площею 5.6 кв. м., в приміщенні прибудови «а1» коридор «2-1» площею 2.2 кв.м, кухню «2-2» площею 2.3 кв.м, з надвірних будівель - сарай «В», вбиральню «Г», Ѕ частину погріба п/г, теплицю «Е». погріб «п/г1», Ѕ частину сарая «Ж», Ѕ частину гаража «И», 1/3 частину огорожі 1-4 окремим об`єктом нерухомого майна (а. с. 21-23, 63-64, т. 1).
Відповідно до вимоги від 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 розпочав будівництво сходів до горища, яке є спільною сумісною власністю, будинку без погодження з ним, просив відповідача в добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні спільною сумісною власність за адресою: АДРЕСА_1 , яка направлена відповідачу 17 грудня 2018 року (а. с. 36-37, т. 1).
Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради 24 січня 2019 року складено акт за результатом проведеного позапланового заходу державного контролю, щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої винесено припис № 2 ОСОБА_2 з вимогою усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а. с. 38-50, 51-52, т. 1).
Відповідно до постанови № 7 від 08 лютого 2019 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Бобирєва С.П. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн (а. с. 101-102, т. 1).
Відповідно до постанови № 28 від 15 травня 2019 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн (а.с.141-143, т. 1).
Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 23 жовтня 2019 року визнав припис Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 24 січня 2019 року № 2 протиправним, визнав протиправною та скасував постанову № 28 від 15 травня 2019 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн (а. с. 158-161, т. 1).
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 19 лютого 2020 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року залишив без змін (а. с. 231-232, т.1).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями статей 358, 391 ЦК України та виходив з того, що діями відповідача по влаштуванню сходів порушено право позивача на користування горищем, яке перебуває у спільній власності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. 
Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що при вирішенні спору про поділ та порядок користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 питання щодо поділу та користування спірним горищем не вирішувалося. 
З пояснень сторін в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що доступ до горища будинку знаходився в середині частини будинку, яка була виділена у власність відповідача. Також знадвору під дахом був отвір, через який, за допомогою приставної драбини, сторони могли потрапити на горище. Цей отвір розташований в частині будинку, яка була виділена у власність відповідачу. Позивач зазначає, що за домовленістю з відповідачем він вільно користувався цим доступом на горище.
З фотознімків, які містяться в матеріалах справи а. с. 77-78 т. 2, вбачається, що відповідач влаштував металеву конструкцію зі східцями, якою закрив доступ до отвору на горище знадвору та фактично позбавив позивача можливості користуватися та обслуговувати горище над належною йому частиною будинку. 
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про порушення відповідачем права позивача на користування горищем та наявність підстав для усунення створених відповідачем перешкод шляхом знесення збудованих сходів, які закрили позивачу доступ до горища. 
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо неефективного способу захисту порушеного права позивача, оскільки в даному випадку отримати доступ до горища позивач може тільки через отвір, який відповідач закрив металевою конструкцією зі східцями. Іншого доступу на горище знадвору не було передбачено в будинку до його поділу на окремі частини, не передбачили його сторони і при здійсненні поділу будинку. 
Отже, до вирішення питання користування горищем, яке б надавало можливість вільно користуватися горищем обом сторонам, відповідач не мав права самовільно вчиняти дії по влаштуванню східців, які закрили доступ позивачу до горища. 
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  – адвоката Шарикіна Юрія Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.

Головуючий                                                          Т.А. Левченко

Судді:                                                                 О.І.Собина 

                                                                                С.С.Ткачук