Дата документу 07.12.2021 Справа № 801/7941/2012

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 801/7941/2012                                        Головуючий у 1 інстанції: Кошева О.А.
№ 22-ц/807/4071/21                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Буднікової Ніни Павлівни на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Добряк А.С. щодо складання розрахунку заборгованості за аліменти,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 рокускаргу задоволено.Визнано неправомірними діх державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості, скасовано розрахунок державного виконавця та зобов`язано державного виконавця скласти новий розрахунок з урахуванням наданих боржником квитанцій.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі адвоката Буднікової Н.П. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не відповідає таким вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2021 року в провадження судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Кошевої О.А. надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Добряк А.С. щодо складання розрахунку заборгованості за аліменти. Скарга мотивован тим, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 18.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частки від заробітку (доходу).

У скарзі заявник посилається на те, що Бердянським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 801/7941/2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2012 року і до його повноліття, який знаходиться на виконанні у відділі ДВС Бердянського МУЮ.
Так, 04.03.2021 року він звернувся до ДВС з заявою про розрахунок заборгованості за аліментами. 
14.05.2021 року був отриманий розрахунок заборгованості по аліментам за № 48217, відповідно до якого міститься інформація, що станом на 01.05.2021 року заборгованість становить 32 734,45 грн., з яким він не погоджується, оскільки 04.03.2021 року він звернувся до ДВС з заявою про розрахунок заборгованості за аліментами та надав копії квитанцій про сплату аліментів на 23 арк. за весь період перебування виконавчого листа у відділі ДВС. 
Також заявник скарги зазначив, що сплачував аліменти шляхом перерахування їх на рахунок ДВС. В процесі розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (цивільна справа № 310/659/21) ним були отримані від позивача попередні розрахунки заборгованості за аліментами, в яких враховані не всі суми сплачених аліментів. Тож він звернувся з відповідною заявою до державного виконавця про перерахунок розміру заборгованості та врахування вже сплачених аліментів.
Заявник скарги вважає, що форма розрахунку заборгованості за аліментами не відповідає додатку 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою. наказом МінЮсту від 02.04.2012  № 512/5. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця і у нього повинні бути дані що сплати аліментів, зазначення загальної суми заборгованості не дозволяє перевірити правильність нарахування заборгованості, оскільки фактично самого розрахунку заборгованості в розрахунку немає. Скаржник, також зазначив, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих, у тому числі, із звіту про здійснені відрахування та виплати та квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 18.10.2012 року постановлено стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 у розмірі ј частки від заробітку (доходу).
31.10.2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 801/7941/2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2012 року і до його повноліття, який знаходиться на виконанні у відділі ДВС Бердянського МУЮ.

Задовольняючи вимоги особи, яка подала скаргу, суд першої інстанції не лише вважав дії ВДВС неправомірними, а й визначив самостійно розмір заборгованості, вважав надані заявником скарги квитанції такими, що підлягають включенню до розрахунку та зобов`язав виконавчу службу зробити новий розрахунок з включенням у нього наданих боржником квитанцій та скасував розрахунок ДВС.

Відтак суд першої інстанції вийшов як за межі заявлених вимог, так за межі своїх повноважень, скасувавши розрахунок ДВС.
       
За ч. 3 ст. 195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

ОСОБА_2 , який оскаржував дії ДВС, не заявляв вимог відповідно до положень ст.195 СК про визначення розміру аліментів.

Суд першої інстанції, разом з тим навів у судовому рішенні розрахунок заборгованості, зроблений самостійно.
Також суд скасував розрахунок державного виконавця, що не передбачене законом.

Відповідно до ст. 71 ч. 4 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. 

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Як зазначив суд першої інстанції, форма розрахунку заборгованості за аліментами не відповідає додатку 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом МінЮсту від 02.04.2012  № 512/5. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця і у нього повинні бути дані що сплати аліментів, зазначення загальної суми заборгованості не дозволяє перевірити правильність нарахування заборгованості, оскільки фактично самого розрахунку заборгованості в розрахунку немає. До того ж, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих, у тому числі, із звіту про здійснені відрахування та виплати та квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно Постанови від 13.01.2021 у справі № 2-751/2007, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладениу постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 914/3587/14 зазначає, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України”.
      
ВС зазначає, що “вимога скарги про зобов`язання державного виконавця провести повторний розрахунок заборгованості боржника по сплаті аліментів є правомірною й підлягає перевірці по суті” (постанова від 13.01.2021 у справі № 2-751/2007, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 914/3587/14)”.

Всупереч цим же роз`ясненням, суд першої інстанції не лише зобов`язав державного виконавця провести розрахунок, а й визначив суму, яка має бути врахована, у розмірі 8326 гривень.

Справа розглянута без з`ясування суттєвих обставин справи, які мають значення, зокрема дослідження матеріалів виконавчого провадження, з`ясування належності наданих заявником скарги квитанції, з`ясуванні у державної виконавчої служби обставин належності цих квитанцій, наявності грошових сум, перерахованих скаржником нібито на рахунок виконавчої служби та подальшої долі зазначених грошових коштів тощо.

Враховуючи зазначені обставини, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, в ході якого необхідно дослідити матеріали виконавчого провадження, з`ясувати чи надавалися зазначені квитанції боржником державному виконавцеві для їх врахування у розрахунку, ухвалити відповідне закону рішення в межах заявлених боржником вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

О.З. Поляков