УХВАЛА

26 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа №804/7313/15
адміністративне провадження № К/9901/12172/18  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,
суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про направлення за встановленою юрисдикцією справи №804/7313/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Дзержинського відділу ДВС у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу ДВС Софіївського районного управління юстиції, Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Київського відділу ДВС у місті Полтаві Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Машівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Шосткинського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумський області про визнання неправомірною бездіяльності, відшкодування компенсації,
УСТАНОВИВ:
Постановою Верховного Суду від 30 вересня 2021 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року та закрито провадження у справі №804/7313/15; роз`яснено позивачці, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
20 жовтня 2021 року від ОСОБА_1 у порядку, установленому частиною третьою статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подала заяву про передачу справи за встановленою юрисдикцією.
Частиною третьою статті 354 КАС України передбачено, що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Суд зазначає, що предметом справи є бездіяльність органів державної виконавчої служби під час виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2004 року у справі №1-21/04, яким задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто на її користь матеріальну шкоду в розмірі 4866,00 грн та моральну шкоду в розмірі 80000,00 грн.
Частиною першою статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
У цій справі вирок від 13 липня 2004 року, який виконувався відповідачами, було постановлено Апеляційним судом Дніпропетровської області як судом першої інстанції.
Проте це не дає підстав для направлення справи №804/7313/15 саме до цього суду для розгляду по суті позовних вимог.
Суд зазначає, що підсудність у справі №1-21/04 за вказаним апеляційним судом була визначена з огляду на положення статті 34 Кримінального процесуального кодексу України від 28 грудня 1960 року №1001-05, відповідно до пункту 2 частини першої якої справи про злочини,  за  вчинення  яких  Кримінальним  кодексом України передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, підсудні Апеляційному суду  Автономної  Республіки  Крим,  апеляційним судам областей, міст Києва і Севастополя.
Водночас, особливістю цієї справи є те, що в ній позивачка оскаржує дії та рішення державних виконавців під час виконання судового рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області про задоволення цивільного позову щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке було постановлено в межах кримінальної справи №1-21/04.
Закриваючи провадження в справі №804/7313/15 Суд виходив з того, що інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, урегульованим ЦПК України, у зв`язку з чим Суд уважає, що «суд, який розглянув справу як суд першої інстанції» для цілей, передбачених статею 448 ЦПК України, має визначатися за загальними правилами, встановленими ЦПК України для відповідної категорії цивільного позову.
Відповідно до статті 107 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення вироку від 13 липня 2004 року, усі  справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.
Частиною першою статті 23 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно з частиною другою-четвертою статті 23 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).
Справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:
1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;
2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Справи про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави розглядаються Вищим антикорупційним судом.
Отже, судом першої інстанції у справах про відшкодування шкоди, є місцевий загальний суд.
За правилами, установленими у частині першій статті 109, частині третій статі 110 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення вироку від 13 липня 2004 року, та в частині першій статті 27, частині третій статі 28 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, позови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть подаватися за місцем проживання відповідача - фізичної особи, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
Беручи до уваги викладене, Суд дійшов висновку, що ця справа як суду першої інстанції підсудна місцевому загальному суду за місцем проживання позивачки - Софіївському районному суду Дніпропетровської області.
Отже, подана ОСОБА_1 заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 354, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задовольнити.
2. Передати справу №804/7313/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Дзержинського відділу ДВС у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу ДВС Софіївського районного управління юстиції, Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Київського відділу ДВС у місті Полтаві Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Машівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Шосткинського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумський області про визнання неправомірною бездіяльності, відшкодування компенсації до Софіївського районного суду Дніпропетровської області (53100, Дніпропетровська область, Софіївський район, сел. Софіївка, вул. Карпенка, 3).
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскарженою.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська

Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур

                                                                                                    С.А. Уханенко