ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 р.	Справа № 636/1653/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Оболєнська С.А., пл. Соборна, 2, м. Чугуїв, 63500, повний текст складено 15.07.21 року по справі № 636/1653/21
          за позовом      ОСОБА_1  
          до     Інспектора Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітана поліції Карповця Руслана Петровича      третя особа      Чугуївське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області 
          про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до інспектора Чугуївського РУП ГУНП у Харківській області капітана поліції Карповця Р.П., третя особа: Чугуївська РУП ГУНП у Харківській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволені. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4049617 від 10.04.2021 року, та стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Представник позивача – адвокат Калитка С.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Додатковим рішенням Чугуївського міського суду Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Калитки Сергія Олександровича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.
Позивач не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо понесених витрат на правничу допомогу адвоката - задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права.
Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Висновки суду першої інстанції про: “відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, зокрема, із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору”, не відповідають обставинам, є перекручування об`єктивної дійсності та свідчать про помилковість висновків суду.
Крім того позивач посилається на практику Верховного Суду у справі № 640/18402/19 від 28 грудня 2020 року, де визначено таке, надаючи висновок щодо застосування норм частини 4 статті 134 КАС України в аспекті детального опису робіт в частині гонорару визначеного у фіксованому розмірі, а саме: «Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, ВС звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», у той час, як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним», а тому не може бути заперечень щодо обсягів, часу та змісту наданих послуг».
Отже  у випадку визначення гонорару у фіксованому розмірі надання детального опису не є обов`язковим.
14 квітня 2021року між адвокатом Калиткою Сергієм Олександровичем та Мартичем Петром Григоровичем було укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н від 14.04.2021 року.
Відповідно до пункту 4.1. Договору, гонорар, як форма винагороди за надання послуг за цим Договором, за погодженням Сторін, встановлюється у фіксованому розмірі, а саме за надання Виконавцем професійної правничої допомоги Клієнту під час судового провадження у суді першої інстанції фіксований розмір гонорару становить 2000,00 (дві тисячі) гривень.
Отже, за обставин даної справи гонорар між Позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Калиткою Сергієм Олександровичем було визначено у фіксованому розмірі, а тому підстав для вимагання детального опису від представника Позивача не було (незважаючи на те,  що детальний опис все ж таки був поданий представником Позивача незважаючи на позицію Верховного Суду у постанові по справі № 640/18402/19 від 28 грудня 2020 року).
Відповідач та третя особа не скористалися своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що вартість наданих адвокатом послуг визначена в розмірі 2000 грн. згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги б/н від 14.04.2021, що  включає в себе:
- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (квітень 2021 року);
- формування правової позиції по справі (квітень 2021 року);
- отримання доказів для позову, виготовлення копій документів (квітень 2021 року);
- підготовка та подання позовної заяви (квітень 2021 року);
- підготовка та подання заяв з процесуальних питань в суді першої інстанції в адміністративній справі № 636/1653/21 (квітень-червень 2021 року);
- інші заяви (квітень 2021 року).
Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначена вартість за надані адвокатом послуги в розмірі 2000 грн. не є співмірною із складністю справи та з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення з наступних підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,   визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів  вважає висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на всебічно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правову допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги подано до суду першої інстанції наступні документи: копію договору про надання правової допомоги №б/н від 14.04.2021 укладеного між адвокатом Калиткою С.О. та Мартичем П.Г. в якому у п.4.1 визначено фіксований розмір гонорару 2000 гривень; копію акту приймання-передачі виконаних робіт за договором від 14.04.2021; копію детального опису виконаних робіт адвокатом Калиткою Сергієм Олександровичем за договором про надання правової допомоги №б/н від 14.04.2021 укладеним між адвокатом Калиткою С.О. та Мартичем П.Г.; копію рахунку-фактури №1 від 24.06.2021 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера про сплату гонорару №1 від 24.06.2021 року за договором про надання правової допомоги №б/н від 14.04.2021 року у розмірі 2000 гривень.
Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Колегія суддів також враховує положення частини сьомої статті 134 КАС України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналізуючи умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, колегія суддів дійшла висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. 
Щодо посилання суду першої інстанції про відсутність детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Доводів відповідача та третьої особи щодо неспівмірності витрат на правову допомогу матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення суду першої інстанції та задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у повному обсязі.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15.07.2021 по справі № 636/1653/21  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №636/1653/21 щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  Департаменту патрульної поліції  (вул.Федора Ернста, 3, м.Київ, ЄДРПОУ:40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2000 (дві тисячі)  гривень 00 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  07.10.2021 року