ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/54/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді          Оксененка О.М.,
суддів:          Лічевецького І.О.,
 Мельничука В.П.,
При секретарі:                                 Кузьмінської К.В.,

За участю представника позивача:    Трускавецького Р.С.,
представника відповідача:                  Полегешко Л.А.,
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Промінь К» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Промінь К» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Промінь-К» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 05.10.2020 №00001830700 та №00001840700.
Позов обґрунтовано тим, що правильність декларування податкових зобов`язань з ПДВ у червні 2020 року не було предметом перевірки, здійснювати таку перевірку під час дії карантину відповідач не мав права, а сама перевірка не була виїзною, тому винесені за її наслідками податкові повідомлення-рішення є протиправними. 
Крім того, на думку позивача, ПП «Промінь-К» правомірно обліковує витрати по видах продукції на полях (не географічного розташування земельних ділянок в межах полів) в розрізі статей: мінеральні добрива, засоби захисту рослин, насіння, ПММ тощо. Обирати самостійно метод ведення обліку доходів і витрат є правом платника податків згідно приписів Податкового кодексу України.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, у задоволенні позовних вимог -  відмовлено.
Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виїзна перевірка проводилась контролюючим органом не за місцезнаходженням платника податку, а у приміщенні податкового органу, що свідчить про порушення норм Податкового кодексу, так як як акт про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки не складався.
До того ж, апелянт звертає увагу на те, що клопотання позивача про поновлення строку звернення зі скаргою в адміністративному порядку від 02.11.2020 є саме письмовим запитом із зазначенням строків обмеження свободи пересування внаслідок обставин непереборної сили, підтверджених документально, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України, відповідно до якої граничні строки для подання заяв про перегляд рішень контролюючих органів підлягають продовженню керівником.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Промінь К» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому чинним законодавством порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.12.2011 внесено відповідний запис.
На підставі направлень від 18.08.2020 №1455, №1454, наказу від 17.08.2020 №1138, відповідно до пп.   20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75.1.2 п.   75.1 ст. 75, пп.   78.1.8 п. 78.1 ст. 78   та п.   200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Промінь К» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.07.2020 №9171810522 від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах: квітень 2020 року, травень 2020 року.
За наслідками перевірки податковим органом складено Акт від 01.09.2020 №423/05/38049090 (а.с. 15-35 т.1), у якому зафіксовано порушення позивачем: пп. «а» п.   185.1 ст. 185, пп. «б» п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п.   198.3, пп. «г» п. 198.5   ст. 198, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України: заниження податку на додану вартість в розмірі 2 635 349,00 грн., в т.ч. за червень 2020 року на суму 2 635 349,00 грн. та завищення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 883 757,00 грн., в т.ч. за червень 2020 року на суму 883 757,00 грн.; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
У свою чергу, позивачем подано заперечення на акт перевірки (а.с. 38-43), які задоволені в частині завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Мартін Трейд». 
За наслідками розгляду вказаних заперечень, податковим органом викладено висновок акту перевірки в такій редакції: «Перевіркою встановлено порушення ПП «Промінь К» пп. «а» п.   185.1 ст. 185, пп. «б» п.   187.1 ст. 187, п.   188.1 ст. 188, пп. «а» п.   198.1, п.   198.2, п.   198.3, пп. «г» п.   198.5   ст.   198, п.   198.6 ст. 198   та п.   201.10 ст. 201 Податкового кодексу України: заниження податку на додану вартість в розмірі 2 635 349,00 грн., в т.ч. за червень 2020 року на суму 2 635 349,00 грн.; завишення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 883 757,00 грн., в т.ч. за червень 2020 року на суму 883 757,00 грн.; п.   201.10 ст. 201 Податкового кодексу України».
На підставі викладеного, ГУ ДПС у Чернігівській області винесено ПП «Промінь К» податкові повідомлення-рішення від 05.10.2020:
- №00001830700, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3 294 186,00 грн. (2 635 349,00 грн. за основним платежем та 658 837,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);
- №00001840700, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 883 757,00 грн. 
За наслідками оскарження у адміністративному порядку, рішенням Державної податкової служби України від 19.11.2020 №32915/6/99-00-06-02-01-06 скаргу позивача в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 05.10.2020 №00001840700 залишено без розгляду.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки висновки податкового органу про порушення ПП «Промінь К» вимог податкового законодавства є обґрунтованими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у межах повноважень і у спосіб, передбачений діючим законодавством України. 
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції в з огляду на таке.
У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до ст. 14.1.156 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Під терміном «господарська діяльність» розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а)постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. 
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Пунктом 198.1. статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За змістом пункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У силу вимог п. 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.
Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів. Тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, слід встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання робіт (послуг), обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.
Для висновку про наявність підстав для нарахування податкових зобов`язань на підставі положень підпункту 198.5 статті 198 ПК України слід встановити факт неоподатковуваного/негосподарського використання товарів (послуг) і необоротних активів.
Як свідчать матеріали справи, позивач отримав від ТОВ «ОТП-Лізинг» сільськогосподарський колісний трактор Case IH Magnum 370 CVX 2014 р.в., в/в, заводський номер ZERD06153, на підставі видаткової накладної від 19.03.2019 №6174 та акта приймання-передачі від 19.03.2019, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 04.02.2019 №4269-SME-FL. 
При цьому, згідно із отриманою від ТОВ «ОТП-Лізинг» податкової накладної від 19.03.2019 №313 на суму 4 058 250 грн. ПП «Промінь К» включено до податкового кредиту декларації за березень 2019 року суму ПДВ 676 375 грн.
Однак, у зв`язку з невиконанням позивачем договірних зобов`язань, 01.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. видано виконавчий напис №2681 про вилучення та повернення від лізингоодержувача ПП «Промінь К» на користь лізингодавця ТОВ «ОТП Лізинг» об`єкту фінансового лізингу, а саме вказаного вище трактору.
Зазначений виконавчий напис приватним виконавцем виконавчого округу Київської області прийнятий до примусового виконання.      
У свою чергу, відповідно до акту про вилучення та передачі майна стягувачу від 04.06.2020 ВП №62251901, 04.06.2020 виконавцем вилучено у ПП «Промінь К» трактор, вартістю 4 058 250 грн. та передано представнику ТОВ «ОТП Лізинг».
У той же час, у червні 2020 року трактор обліковувався за бухгалтерським рахунком Д-т 15 Капітальні інвестиції, субрахунком Дт 1521 «Придбання (виготовлення) основних засобів» на суму без ПДВ 3 381 875,00 грн. Амортизація по зазначеному трактору не нараховувалась. В бухгалтерському обліку підприємства в червні 2020 року повернення трактора не відображалось.
Так, у ході проведеної відповідачем перевірки, 25.08.2020 було проведено обстеження приміщень та основних засобів ПП «Промінь К» та встановлено, що трактор на підприємстві відсутній.
Колегія суддів відзначає, що ПП «Промінь К» після вилучення у нього та повернення ТОВ «ОТП Лізинг» трактору відповідно до акту приватного виконавця від 04.06.2020, повинно було відобразити вказану операцію у податковому обліку підприємства, нарахувавши при цьому відповідні податкові зобов`язання з податку на додану вартість, однак відповідних дій не здійснило.
Посилання позивача щодо відсутності у нього акту вилучення не спростовують обов`язку щодо зняття такого об`єкту з обліку з огляду на факт повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг.      
Окрім того, під час проведення перевірки контролюючим органом було встановлено наступне.
У відповідності до реєстраційних даних основним видом діяльності ПП «Промінь К» є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. У зв`язку з наведеним, для здійснення господарської діяльності позивач орендує земельні ділянки на території Козелецького району Чернігівської області відповідно до укладених договорів оренди.
Для здійснення обробітку вказаних земельних ділянок підприємство використовувало відповідні матеріально-технічні цінності (насіння, мінеральні добрива, гербіциди, пальне тощо), та сума податку на додану вартість по операціях з обробки полів, яка включена ПП «Промінь К» до податкового кредиту за перевіряємий період склала 2 721 295,00 грн.
У той же час, під час перевірки правильності формування позивачем податкового кредиту відповідачем встановлено невідповідність засіяних підприємством площ в різних формах звітності.
Так, згідно із податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи від 20.02.2020 №9030429342 в оренді у підприємства перебувають землі площею 1325,6 га, з них рілля - 1088,6051 га. 
Разом з тим, відповідно до Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року (форма 4-сг), підприємство засіяло 1712,0 га. 
Тобто, розбіжність між посівними площами згідно звіту 4-сг та кількістю ріллі згідно декларації склала 623,4 га.
Відповідно до пункту 44.1 статті 4 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Враховуючи наявні у звітності ПП «Промінь К» розбіжності щодо земельних ділянок, обробіток яких фактично здійснює підприємство, колегія суддів вважає обґрунтованим факт не підтвердження даними первинного бухгалтерського обліку використання позивачем запасів в межах господарської діяльності, що свідчить про протиправність не нараховання податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 2 721 295,00 грн.
При цьому, посилання на лист від 01.09.2020 ПП «Промінь К» згідно якого позивач повідомив, що різницю 623,4 га склали: 207,6676 га - невитребувані паї по Савинській с/р, 166,3330 га - невитребувані паї по Євминці, 12,3193 га - знаходяться на реєстрації у державного реєстратора колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту та не надання пояснень щодо користування сіножатями, площею 176,1410 га, та пасовищами, площею 60,934 га, витрати на обробіток яких включені до податкового кредиту.
Також, під час перевірки було встановлено, що позивач у квітні 2020 року придбало у ДП «Лугове» добриво Росафет в кількості 199,2 т на загальну суму ПДВ 728 208,00 грн., у тому числі за видатковою накладною від 28.04.2020 №91 у кількості 20,4 т, вартістю 452 880,00 грн. (ПДВ 75 480,00 грн.). 
За наслідками вказаної господарської операції ДП «Лугове» виписало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 28.04.2020 №28.
Однак, враховуючи, що видаткова накладна від 28.04.2020 №91 надійшла від контрагента із запізненням, тому за даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 2011 «Добрива», ПП «Промінь К» оприбуткувало лише 178,8 т вказаних добрив у липні 2020 року.
При цьому, придбані ПП «Промінь К» у ДП «Лугове» товари не були оплачені, та кредиторська заборгованість перед контрагентом станом на 30.04.2020 становила 7 507 983,78 грн. 
Як вже зазначалось, відповідно до вимог пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Приватне підприємство «Промінь К», отримавши товар від ДП «Лугове» у квітні 2020 року, повинно було здійснити його оприбуткування, що свідчить про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 75 480,00 грн. за вказаний період.
Окрім того, у перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Макс Логістік».
Як свідчать матеріали справи, 01.04.2020 між ПП «Промінь К» та ТОВ «Катеринопільський елеватор» укладено договір поставки №20261/к, відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити контрагенту соняшник.
Для виконання договірних зобов`язань ПП «Промінь К» із ТОВ «Макс Логістик» укладено договір перевезення №02/09, згідно із яким перевізник зобов`язався надати позивачу послуги по перевезенню автомобільним транспортом вантажів та інших матеріальних цінностей.      
На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивачем виписано видаткові накладні, згідно яких ПП «Промінь К» реалізувало ТОВ «Катеринопільський елеватор» у квітні 2020 року 527,64 т соняшнику. 
Однак, відповідно до акту наданих послуг від 05.05.2020 №153, ТОВ «Макс Логістик» надано позивачу транспортні послуги з перевезення вантажу (насіння соняшнику) у кількості 787,81 т, вартістю 275 733,50 грн. (у т.ч. ПДВ 45 955,58 грн.), що свідчить про наявність різниці у наданих послугах з перевезення - 260,17 т.
У свою чергу, позивачем було надано пояснення, згідно яких ТОВ «Макс Логістик» фактично перевезено 787,81 т, втім 260,17 тон насіння соняшнику було повернуто ТОВ «Катеринопільський елеватор» як зерно належної якості. 
Втім, як вірно відзначено судом попередньої інстанції, жодних належних і допустимих доказів (товарно-транспортних накладних, документів на повернення зерна та додаткову чистку, зведені бухгалтерські регістри, тощо) позивачем ні до перевірки, ні до суду надано не було.
Долучені до матеріалів справи товарно-транспортні накладні не стосуються спірної господарської операції, оскільки складені у вересні 2019 року та відображають отримані послуги з перевезення соняшнику ТОВ «Придніпровський ОЕЗ».
Вказане свідчить про протиправне формування податкового кредит за вказаний період в сумі 45 956,00 грн з ТОВ «Макс Логістик».
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить обґрунтувань по суті виявлених порушень, а лише стосується посилань апелянта на процедурні порушення, допущені відповідачем.
Щодо посилань апелянта на порушення відповідачем норм податкового законодавства під час проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство «Промінь К» до контролюючого органу було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року, у якій визначено суму від`ємного значення з податку на додану вартість 883 757,00 грн.
Відтак, відповідач мав законні підстави для проведення документальної позапланової перевірки підприємства з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення, з огляду на положення підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, яким установлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Твердження апелянта щодо введеного мораторію на проведення документальних перевірок є безпідставними, так як Законом України від 17.03.2020 №533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Доводи апелянта щодо неправомірності проведення такої перевірки за місцезнаходженням контролюючого органу колегія суддів оцінює критично, з огляду на наявність листа №65 б/д, в якому позивач наполягав на проведенні такої перевірки не на підприємстві у зв`язку з ремонтом офісу.
Висновки апелянта щодо безпідставності залишення ДПС України поданої ним скарги без розгляду в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 05.10.2020 №00001840700, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, так як у силу вимог статті 58-8 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема, статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. 
З огляду на вказане, таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.
При цьому, рішення про результати розгляду скарг самі по собі не породжують у платника будь-якого додаткового обов`язку та не перешкоджають реалізації його права, та, як наслідок, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність податкових повідомлень-рішень від 05.10.2020 №00001830700 та №00001840700.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Промінь К» - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя          О.М. Оксененко

Судді                                                                            І.О. Лічевецький

                                                                             В.П. Мельничук