ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р.	Справа № 953/7175/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Попрас В.О., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, повний текст складено 13.08.21 року по справі № 953/7175/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до     Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області Тьомкіна Сергія Олеговича    
          про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області Тьомкіна Сергія Олеговича, в якому з урахуванням уточнень, просив суд:
- скасувати постанову серія ЕАН №4039178 у справі про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2021 року, винесену інспектором роти №6 батальйону №3 УПП у Харківській області Тьомкіним С.О., про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20400 грн. та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вказаною постановою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, за те, що він нібито 08.04.2021 о 21:11 год., на вул. Ак. Павлова,151 в м. Харкові, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 "зупинка заборонена". При перевірці документів встановлено, що водій позбавлений права керування постановою Київського районного суду м.Харкова від 10.06.2020 терміном на 1 рік, чим порушив вимоги п. 2.1.а) Правил дорожнього руху, про що інспектор Тьомкін С.О. склав постанову. Позивач вважає постанову незаконною, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача маються ознаки адміністративного правопорушення. Будь-яких доказів скоєння ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять та не зазначені в постанові. Позивач автомобілем не керував, автомобіль знаходився на узбіччі дороги, не рухався, був закритий на ключ, в середині автомобіля нікого не було. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, тому просить її скасувати та закрити провадження у справі.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Київського районного суду м. Харкова скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити та справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАп закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не доведено, що позивач виконував функції водія, здійснював технічні дії із керування автомобілем і він перебував у русі. Жодних інших доказів на підтвердження факту керування позивачем автомобілем, що передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАп, відповідачем не надано.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання  були повідомлені своєчасно та належним чином.
Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до постанови серія ЕАН №4039178, ОСОБА_1 08.04.2021 о 21:11 год., на вул. Ак. Павлова,151 в м. Харкові, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 "зупинка заборонена", при перевірці документів встановлено, що водій позбавлений права керування постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2020 терміном на 1 рік, чим порушив вимоги п. 2.1.а) Правил дорожнього руху. За адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.
Згідно пункту 2.1. а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у вигляді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2020 по справі № 953/7527/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у види штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2020 по справі №953/7530/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у види штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
Постанови Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2020 набули законної сили.
Таким чином станом 08.04.2021 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно із ст. 15 Закону України "Про дорожній рух", забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Слід також зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції зазначено, що зі сторони позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.
З долученого відповідачем до матеріалів справи відеозапису зафіксовано службовим портативним відеореєстратором ZM 0418 підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин зазначених в постанові ЕАН №4039178 від 08.04.2021.
З наданого відповідачем відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 під час складання постанови жодних клопотань або заперечень не надавав, підтвердив факт позбавлення його права керування транспортним засобом та зазначив, що на своєму автомобілі виїхав до магазину. При цьому, будь-яких доказів та спростування того факту, що він не керував транспортним засобом до суду першої та апеляційної інстанції не надав.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наданий відповідачем запис з відеореєстратора ZM 0418, засвідчений електронним цифровим підписом відповідача та підпадає під визначення електронного доказу встановлене ст. 99 КАС України.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.08.2021 по справі № 953/7175/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Курило    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  27.10.2021 року