ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року	Львів	Справа № 260/564/21 пров. № А/857/11503/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гудима Л.Я.,
                                                                                 Святецького В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді суддею Плехановою З.Б.) в адміністративній справі № 260/564/21 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

                                                   В С Т А Н О В И В :

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Закарпатського ОТЦКСП щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 26 грудня 2018 року.
Зобов`язано Закарпатський ОТЦКСП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 26 грудня 2018 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

06 травня 2021 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просив стягнути документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн за рахунок Закарпатського ОТЦКСП.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з Закарпатського ОТЦКСП за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 3200 грн 00 коп.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив Закарпатський ОТЦКСП, який вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами. Тому просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про відшкодування витрат та професійну правничу допомогу відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що витрати на правничу допомогу є бепідставно завищеними, необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не відповідають принципам розумності та є неспівмірними із складністю справи і обсягом виконаних робіт. Вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його заперечення на відшкодування витрат на правничу допомогу, зазначене у відзиві на позов. 

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, за змістом частин третьої, четвертої якої:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Професійну правову допомогу позивачу надавав адвокат Матяшук В.К. (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю від 29.01.2016 серія ЛВ № 000313) на підставі ордеру серії ВС № 1059427 на надання правничої (правової) допомоги та договору про надання правової допомоги № ДА-03 від 19.01.2021.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано додаткову угоду № 2 до договору № ДА-03 від 19.01.2021 про надання правової допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 09.02.2021, квитанцію про оплату послуг про надання правової допомоги №0.0.1994255470.1 від 27.01.2021.  

Згідно акта прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 09.02.2021, адвокат Матяшук В.К., на підставі договору № ДА-03 від 19.01.2021 про надання правової допомоги здійснив таке:
- вивчення чинного законодавства та судової практики (1 година) – 500 грн;
- консультація (1) – 200 грн;
- підготовка заяви про виплату індексації (1) – 1000 грн;
- підготовка і подання позовної заяви (1) – 1500 грн.
Усього вартість наданих юридичних послуг складає 3200 грн.

Частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції вказав таке.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом частини дев`ятої цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Закарпатського ОТЦКСП за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а. 

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (серед інших).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд дійшов висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

А відповідачами не надано обґрунтувань на спростування наявності підстав для стягнення таких витрат.

Загалом погоджуючись із такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду разом з тим зауважує, що судом першої інстанції не враховано приписи частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до яких при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 було задоволено частково, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та змінити додаткове рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих судових витрат на правову допомогу - цифру «3200 (три тисячі двісті)» в абзаці другому резолютивної частини додаткового рішення змінити цифрою «2000 (дві тисячі)». 
У решті додаткове рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного визначення розміру витрат на правову допомогу, через що додаткове рішення суду першої інстанції необхідно змінити у зазначений вище спосіб.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в адміністративній справі № 260/564/21 змінити, замінивши в абзаці другому резолютивної частини додаткового рішення цифру «3200 (три тисячі двісті)» на цифру «2000 (дві тисячі). 

У решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький