10.11.21
22-ц/812/2080/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 486/1306/19
Номер провадження: 22-ц/812/2080/21 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
10 листопада 2021 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 
на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді – Далматової Г.А. в приміщенні того ж суду о 10-03 год у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и л а:

01 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з подальшим уточненим позовом до ОСОБА_1 , в якому просив усунути перешкоди у користуванні Ѕ часткою квартири АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований тим, що йому та його колишній дружині ОСОБА_1 належить по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року, залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до нього про визначення порядку користування квартирою, що є у спільній власності подружжя. Зазначене рішення залишено без змін Постановою Миколаївського апеляційного суду. Ще до постановлення зазначених рішень відповідач чинила йому перешкоди у користуванні його власністю, зокрема не пускала до спільного житлового приміщення та відмовлялась надати ключі від вхідних дверей. В подальшому, за допомогою правоохоронних органів йому все ж таки вдалось потрапити до помешкання, частка якого належить йому на праві власності, однак перешкоди у користуванні квартирою відповідачка чинити не припинила, а саме, виділивши йому у користування найменшу кімнату в даній квартирі, іншими помешканнями, які є у спільній власності, такими як кухня, вбиральня, ванна кімната, комора та лоджії користуватись не дозволяє. 
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю задоволено. Зобов`язано відповідачку ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення витрат зі плати судового збору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, просила рішення суду в частині стягнення з неї судового збору у розмір 768, 40 грн. скасувати та звільнити її від сплати судового збору.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вирішуючи питання про розподіл судових витрат не врахував того, що вона є інвалідом II групи, а відтак в силу Закону звільнена від сплати судового збору.
У судове засідання сторони не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що рішення суду в частині розподілу судових витрат ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, оскільки з неї помилково стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 768, 40 грн.
Колегія суддів погоджується із такими доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
У випадку розподілу судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, звільненими від сплати судового збору за результатами розгляду справи, є особи, які зазначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закон України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду першої інстанції з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 769 грн. 
Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю задоволено повністю. 
В порядку розподілу судових витрат, суд ухвалив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 768, 40 грн.
Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 як на підставу підтвердження доводів апеляційної скарги надала довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ-06 № 021545 від 20 серпня 2007 року, яка підтверджує, що вона є інвалідом другої групи, інвалідність встановлена безстроково, пенсійне посвідчення по інвалідності 2 групи загального захворювання № 1958015184, видане 12 червня 2014 року довічно (а.с. 211-212). 
Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, вона відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, в тому числі його розподілу, здійсненого судом відповідно до статті 141 ЦПК України, стягнення судом першої інстанції з неї на користь позивача в порядку розподілу судових витрат судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768, 40 грн є помилковим.
Пункт  2  Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року із змінами від 28 лютого 2018 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачає  компенсацію судових витрат за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком, коли сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат.
 Пунктом 5 вказаної Постанови встановлено, що Міністерству фінансів слід передбачати Державній судовій адміністрації за відповідною бюджетною програмою кошти для компенсації судових витрат у цивільних та адміністративних справах.
З огляду на наведене, судовий збір, який в порядку розподілу судових витрат необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Натомість в порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачка докази щодо наявності у неї підстав звільнення від сплати судового збору суду першої інстанції не надала, а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості провести розподіл судових витрат з урахуванням обставин щодо звільнення відповідачки від сплати судового збору.
Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Стадії цивільного процесу об`єднані єдиним завданням - справедливим розглядом і вирішенням цивільних справ з метою захисту порушеного права.
Пунктом 4 частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції ч.1 ст. 141 ЦПК України в частині вирішення питання відшкодування позивачу судового збору за рахунок відповідачки, що відповідно до ч.1. ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 768,40 грн. та ухвалення в цій частині нового судового рішення про компенсацію позивачу судового збору в сумі 768, 40 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2021 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Компенсувати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі  768,40 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня  складання повного її тексту   до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею   389 ЦПК України.  

Головуючий:                                               Т.В. Крамаренко

Судді:                                                           Т.З. Бондаренко
                                                                                                
        В.І. Темнікова     

Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року.