Постанова
Іменем України                                   
                                                                                                
17 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 357/5502/14
провадження № 61-7719св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хелсі-Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , спілка громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське»,
треті особи:  ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представник позивача - адвокат Кучерук Максим Васильович,
представник відповідачів - адвокат Джас Ірина Василівна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук Максим Васильович, на постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 
2021 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., 
Мережко М. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2014 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Хелсі-Фуд» (далі - ТОВ «Хелсі-Фуд»), 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , спілки 
громадян-співвласників майна реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське», треті особи: ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання недійсним рішення спілки громадян-співвласників, визнання права власності на майно та витребування його з чужого незаконного володіння.
Позовну заяву мотивовано тим, що 18 березня 2004 року рішенням зборів співвласників майна реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське» (далі - КСП «Потіївське») було створено спілку громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» і затверджено статут спілки, який 
22 березня 2004 року зареєстровано Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області. Відповідно до пункту 3.1 статуту спілки до складу спільного майна членів спілки включене майно (майновий комплекс) колишнього КСП «Потіївське», яке члени спілки отримали 
в результаті розпаювання у часткову власність у зв`язку з припиненням діяльності КСП «Потіївське».
Вказував, що 14 березня 2005 року відбулися збори співвласників майна КСП «Потіївське», рішенням яких було затверджено перелік майна та передано його індивідуальній групі цілісним майновим комплексом. Вказане рішення оформлено протоколом від 14 березня 2005 року № 1, 
а передача майна - актом прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15 березня 2005 року. Відповідно до акта прийому-передачі від 15 березня 2005 року група співвласників отримала у спільну власність таке майно: автомобіль ЗІЛ 
(інв. № 09-00), автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причіп ОДАЗ (14-26), причіп ГКБ-219 (09-27), 3 сейфи (304, 305, 306), 2 водонагрівачі (178, 179), сепаратор (240), візки (290), 2 цистерни (324, 325), цистерна (326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), культиватор ППР-5,6 (106), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), посудомийну машину, центрифугу (373), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), культиватор КСП-4 (100), причіп ПТС-40 (120), причіп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), паркан біля складу (248), склад міндобрив (5), кормоцех ф № 2 (41), корівник 4-х рядний (34), корівник 4-х рядний (33), вагову естакаду (206), трансформаторну (36), ветізолятор (35), корівник 4-х рядний (31), пункт штучного осіменіння (37), пропускник (38), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), котел опалювальний, майстерню (кузня) (27), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), автомобіль CA3-3257 (62- 82), пектус (147), 33/100 адмінбудинку (51), корівник (30).
Надалі виявилося, що частина майна, яка увійшла до акта прийому-передачі від 15 березня 2005 року, перейшла в індивідуальну власність 34 співвласників, а саме: автомобіль ЗІЛ (інв. № 09-00), причеп ОДАЗ (14-26), 
3 сейфи (304, 305, 306), 1 водонагрівач, суператор (240), візки (290), культиватор ППР-5,6 (106), посудомийна машина, центрифуга (373), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), майстерня (кузня) (27), автомобіль CA3-3257 (62-82), 33/100 адмінбудинку (51), котел опалювальний, культиватор КРН-4,2 (104). Всього виключено 
з акта прийому-передачі від 15 березня 2005 року майна, виключено 
у зв`язку з його відсутністю, на загальну 136 843,00 грн. Виключення цього майна оформлене актом від 07 березня 2008 року.
Всього за актом прийому-передачі від 15 березня 2005 року передано від КСП «Потіївське» групі співвласників майна на загальну суму 
350 334,00 грн. Таким чином, перехід права власності від КСП «Потіївське» до групи співвласників відбувся 15 березня 2005 року на підставі акта прийому-передачі, який у свою чергу засвідчує виникнення права власності у групи співвласників на майно КСП «Потіївське».
Станом на 14 березня 2005 року відносини переходу права власності на майно колишніх сільськогосподарських підприємств регулювалось постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та листом Міністерства аграрної політики України від 05 травня 2001 року № 37-25-11/3923 «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)». Відповідно до положень зазначених нормативних актів перехід права власності від колишнього сільськогосподарського підприємства чи підприємства - правонаступника до групи співвласників відбувається в момент передачі майна та оформлення акта приймання-передачі майна. Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що для переходу права власності від колишнього сільськогосподарського підприємства та виникнення права власності у групи співвласників жодних інших документів, окрім акта приймання-передачі майна, не потрібно. Перехід права власності від КСП «Потіївське» до групи співвласників відбувся 15 березня 2005 року на підставі акта прийому-передачі, що 
у свою чергу засвідчує виникнення права власності у групи співвласників на майно КСП «Потіївське». Право співвласників на вказане майно посвідчувалось свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).
ОСОБА_9 , як один зі співвласників майна КСП «Потіївське», викупив 
у групи співвласників майна КСП «Потіївське» їх свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Потіївське» на загальну суму 353 981,00 грн, як частки у спільній частковій власності. У зв`язку з чим Потіївською сільською радою йому видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Потіївське» на загальну суму 353 981,00 грн. ОСОБА_9 викупив майновий сертифікат на суму 353 981,00 грн, у той час як всього майна від КСП «Потіївське» було передано на 350 334,00 грн, тобто його майнові права на майно КСП «Потіївське» повністю покривали вартість вказаного майна.
02 липня 2008 року спілкою громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» вирішено питання про виділення відповідачу ОСОБА_5 майна, що вже було передане рішенням зборів 
у власність групи співвласників майна КСП «Потіївське». Вказане рішення оформлене протоколом від 02 липня 2008 року № 7, на підставі якого Виконавчим комітетом Потіївської сільської ради прийнято рішення 
від 09 липня 2008 року № 41, яким задоволено заяву ОСОБА_5 та присвоєно адреси спірному нерухомому майну і визнано право власності на нерухоме майно КСП «Потіївське», на яке ОСОБА_9 раніше набув право власності. 
Зазначав, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року рішення Виконавчого комітету Потіївської сільської ради 
від 09 липня 2008 року № 41 визнано незаконним. 
Група співвласників майна КСП «Потіїівське», яка 15 березня 2005 року отримала у власність майно за актом прийому-передачі, жодних повноважень щодо розпорядження цим майном співвласників спілці громадян-співвласників не передавала.
Відповідно до пункту 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерством аграрної політики України 
від 14 березня 2001 року № 62, який діяв на момент прийняття спілкою рішення від 02 липня 2008 року, визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснено за рішенням зборів співвласників у передбачені порядком способи. Таким чином, законодавство не передбачало можливість зборів співвласників делегувати іншим особам свої повноваження щодо вирішення питання про виділ в натурі майна. Спілка громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» не була наділена і не могла бути наділена повноваженнями щодо виділу в натурі майна КСП «Потіївське». З огляду на це, набуття у власність та подальше розпорядження ОСОБА_5 майном, що він отримав у власність за рішенням спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське», є незаконним.
Вказував, що після незаконного оформлення права власності на виділене майно ОСОБА_5 вчинив дії щодо відчуження цього майна. Зокрема, 
06 листопада 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладені договори купівлі-продажу нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв. м та нежитлової будівлі на АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв. м. Надалі між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 
у межах розгляду цивільної справи № 2-7918, укладена мирова угода, яка затверджена ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року, відповідно до якої вищенаведене нерухоме майно перейшло на праві власності до ОСОБА_7 . У подальшому вказану ухвалу скасовано на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2013 року. Оскільки ОСОБА_8 не вчиняв дії, спрямовані 
на повернення наведеного майна, таке майно тривалий час знаходилося 
у користуванні ОСОБА_7 .
Надалі ОСОБА_7 відчужив ОСОБА_2 нежитлову будівлю на 
АДРЕСА_1 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв. м. Крім того, ОСОБА_7 відчужив ОСОБА_3 та 
ОСОБА_4 , кожному по 1/2 частини, нежитлову будівлю на 
АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв. м.
Вказував, що ОСОБА_5 продав решту нерухомого майна на користь ОСОБА_10 , яка у свою чергу продала майно ТОВ «Хелсі-Фуд», яке 
є власником цього майна.
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_9 просив суд:
- визнати недійсним рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині пункту 1 «Про виділення ОСОБА_5 майна в натурі згідно з його заявою», оформлене протоколом від 02 липня 2008 року № 7;
- визнати за ним право власності на таке нерухоме майно, що розташоване у с. Потіївка Білоцерківського району Київської області, а саме: нежитлову будівлю (кормоцех, інв. № 41) на АДРЕСА_1 , загальною площею 185,6 кв. м; нежитлову будівлю (склад міндобрив, інв. № 5) на 
АДРЕСА_2 , загальною площею 703,2 кв. м; будівлю літ. А (пропускник і вагова) на АДРЕСА_3 ; нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, інв. № 30) на АДРЕСА_4 , загальною площею 924,7 кв. м; будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) на АДРЕСА_5 , загальною площею 103,8 кв. м; будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) на АДРЕСА_6 , загальною площею 24,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. Д (ветізолятор, інв. № 35) 
на АДРЕСА_7 , загальною площею 315,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34) на 
АДРЕСА_8 , загальною площею 3 533,4 кв. м; нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) на АДРЕСА_9 , загальною площею 874,6 кв. м;
- витребувати на його користь з незаконного володіння ОСОБА_5 автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причіп ГКБ-219 (09-27) водонагрівач (179), 3 цистерни (324, 325, 326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), причіп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), пектус (145);
- витребувати на його користь з володіння ТОВ «Хелсі-Фуд» нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, інв. № 30) загальною площею 292,8 кв. м, на АДРЕСА_4 , загальною площею 924,7 кв. м, будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) на 
АДРЕСА_5 , загальною площею 103,8 кв. м, будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) на АДРЕСА_6 загальною площею 24,1 кв. м, нежитлову будівлю літ. Д (ветізолятор, 
інв. № 35) на АДРЕСА_7 , загальною площею 315,0 кв. м, нежитлову будівлю 
літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34) на 
АДРЕСА_8 , загальною площею 3 533,4 кв. м, нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) на АДРЕСА_9 , загальною площею 874,6 кв. м;
- витребувати на його користь з володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю АДРЕСА_10 (кормоцех, інв. № 41), загальною площею 185,6 кв. м;
- витребувати на його користь з володіння ОСОБА_3 1/2 частини нежитлової будівлі на АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5), загальною площею 703,2 кв. м;
- витребувати на його користь з володіння ОСОБА_4 1/2 частини нежитлової будівлі на АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5), загальною площею 703,2 кв. м.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 серпня                   2020 року позов ОСОБА_9 задоволено.
Визнано недійсним рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині пункту 1 «Про виділення ОСОБА_5 майна в натурі згідно його заяви», оформлене протоколом від 02 липня 2008 року № 7; визнано за ОСОБА_9 право власності на нерухоме майно, розташоване у с. Потіївка Білоцерківського району Київської області, а саме: нежитлову будівлю (кормоцех, інв. № 41) по АДРЕСА_1 , загальною площею 185,6 кв. м; нежитлову 
будівлю (склад міндобрив, інв. № 5) по АДРЕСА_2 , загальною площею 703,2 кв. м; будівлю літ. А (пропускник і вагова) 
по АДРЕСА_3 ; нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, 
інв. № 30) по АДРЕСА_4 , загальною площею 924,7 кв. м; будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) по АДРЕСА_5 , загальною площею 103,8 кв. м; будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_6 , загальною площею 24,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. Д (ветізолятор, інв. № 35) на АДРЕСА_7 , загальною площею 315,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34) по АДРЕСА_8 , загальною площею 
3 533,4 кв. м; нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) на
АДРЕСА_9 , загальною площею 874,6 кв. м.
Витребувано на користь ОСОБА_9 з незаконного володіння ОСОБА_5 автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причеп ГКБ-219 (09-27) водонагрівач (179), 3 цистерни (324, 325, 326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), зернопогрузчик                    ЗМ-60 (144), причеп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер                             ДЗ-994 (65), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), пектус (145).
Витребувано на користь ОСОБА_9 з володіння ТОВ «Хелсі Фуд» нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, загальною площею 292,8 кв. м,
інв. № 30) на АДРЕСА_4 , загальною площею 
924,7 кв. м; будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) 
на АДРЕСА_5 , загальною площею 103,8 кв. м; будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_6 , загальною площею 24,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. № 35) на АДРЕСА_7 , загальною площею 315,0 кв. м, нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, 
інв. № 33, 34) на АДРЕСА_8 , загальною площею 3 533,4 кв. м; нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. №31) на 
АДРЕСА_9 , загальною площею 874,6 кв. м.
Витребувано на користь ОСОБА_9 з володіння ОСОБА_2  нежитлову будівлю АДРЕСА_10 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею                          185,6 кв. м; з володіння ОСОБА_3 1/2 частини нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5), загальною площею 703,2 кв. м та 
з володіння ОСОБА_4 1/2 частини нежитлової будівлі на 
АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5), загальною площею 703,2 кв. м. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт набуття позивачем суб`єктивного права власності на спірне майно на підставі рішення спілки від 14 березня 2005 року та акта прийому-передачі від 15 березня 2005 року, в яких визначено перелік цього майна, встановлений рішення Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2011 року, а тому доказуванню не підлягає. Враховуючи, що наявність суб`єктивного права  ОСОБА_9 на спірне майно не підтверджується відповідними доказами, а саме свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які він не зміг отримати в зв`язку 
з безпідставною відмовою Потіївської сільської ради та незаконним виділенням спірного майна відповідачу  ОСОБА_5 , а також враховуючи факт, що відповідачі не визнають право власності позивача на спірне майно, суд першої інстанції вважав за необхідне захистити права позивача шляхом визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно.
Задовольняючи вимоги в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ТОВ «Хелсі Фуд»,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 рухомого і нерухомого майна, суд першої інстанції посилався на те, що спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_9 не з його волі, а саме на підставі незаконного виділення майна  ОСОБА_9  ОСОБА_5 
за рішенням спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» 
від 02 липня 2008 року та визнання Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області права власності на спірне майно за ОСОБА_5 на підставі рішення Виконавчого комітету Потіївської сільської ради від 09 липня 2008 року № 41, а тому таке майно підлягає витребуванню на підставі статей 387, 388 ЦК України на користь позивача.
Про порушення своїх прав як власника майна ОСОБА_9 дізнався лише 20 вересня 2011 року, тобто з моменту ухвалення Апеляційним судом Київської області рішення щодо незаконності виділення майна ОСОБА_5 , а тому суд першої інстанції вважав, що строк позовної давності позивач не пропустив. 
Незаконність виділення відповідачу  ОСОБА_5 спірного майна спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» за рішенням зборів спілки від 02 липня 2008 року (протокол № 7) встановлено рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2011 року в іншій справі і не потребує доказування. Окрім того, відповідно до пункту 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Мінагрополітики від 14 березня 2001 року № 62, чинного на час прийняття спілкою оспорюваного рішення від 02 липня 
2008 року, визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснено 
за рішенням зборів співвласників у передбачені порядком способи, тобто закон не передбачав можливість зборів співвласників делегувати іншим особам свої повноваження щодо вирішення питання про виділ в натурі майна, а тому спілка співвласників майна КСП «Потіївське» не була наділена і не могла бути наділена повноваженнями щодо виділу в натурі майна співвласникам майна КСП «Потіївське».
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Хелсі-Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                   ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено.
Рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 серпня                   2020 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_9 до ТОВ «Хелсі-Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                         ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , спілки громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське», треті особи: ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання недійсним рішення спілки громадян-співвласників, визнання права власності на майно та витребування його з чужого незаконного володіння.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що позивач дізнався про наявність рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників 
від 02 липня 2008 року щодо передачі майна відповідачу ОСОБА_5 у грудні 2008 року, подавши до суду позов про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Потіївської сільської ради від 09 липня 2008 року 
№ 41, де вимоги обґрунтовані незаконністю рішення загальних зборів співвласників. Отже, саме в цей час позивач дізнався як про порушення свого права, так і про осіб, які порушили його право, і мав об`єктивну можливість оспорити в судовому порядку рішення загальних зборів 
від 02 липня 2008 року. У той же час із позовом про визнання недійсним вказаного рішення зборів ОСОБА_11 звернувся до суду у квітні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідачів, томуапеляційний суд відмовив 
у задоволенні позову в цій частині з підстав пропуску строку позовної давності.
Позовні вимоги ОСОБА_9 про визнання за ним права власності на спірне рухоме та нерухоме майно на підставі статті 392 ЦК України задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності.
Відмовляючи в позові ОСОБА_9 про визнання за ним права власності на спірне рухоме та нерухоме майно на підставі статті 392 ЦК України, апеляційний суд відповідно до приписів частини четвертої статті 82 ЦПК України врахував обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року, яким відмовлено у визнанні за ОСОБА_9 права власності на спірне майно, а також обставини, встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року у справі № 1003/19266/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, яким відмовлено позивачу ОСОБА_9 та іншим громадянам-співвласникам у задоволенні позову до ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про витребування майна 
з чужого незаконного володіння та скасування запису про реєстрацію права власності у зв`язку із неоформленням свого права власності на спірне майно у встановленому законом порядку та відсутністю доказів набуття права власності на це майно. Оскільки вимоги ОСОБА_9 про витребування на його користь спірного майна з володіння відповідачів ОСОБА_5 , ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та 
ОСОБА_4 є похідними від наявності у позивача права власності на це майно, у задоволенні яких судом відмовлено, то відповідно вимоги про витребування майна також не підлягають до задоволення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у травні 2021 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук М. В., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. 
У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2021 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не встановив фактичних обставин справи, та помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Зазначає, що апеляційний суд не врахував того, що спілка співвласників майна КСП «Потіївське» не була наділена і не могла бути наділена повноваженням щодо виділу в натурі майна співвласникам із майна КСП «Потіївське». Однак, 02 липня 2008 року спілка громадян-співласників майна КСП «Потіївське» прийняла рішення про виділення ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, до складу якого входило спірне майно.
Також апеляційний суд не врахував того, що у 2008 році та у 2010 році ОСОБА_9 звертався до суду із позовними вимогами про визнання права власності , вказуючи у підставах позову необхідність визнання незаконним протоколу від 02 липня 2008 року № 7 спілки громадян - співвласників майна КСП «Потіївське» та його наслідків у вигляді передачі ОСОБА_5 майна, тотожного майну, переданому ОСОБА_9 у 2005 році. Отже, позовна давність переривалась, у зв`язку з поданням ОСОБА_9 позовних заяв про визнання права власності на спірне майно.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Потіївської сільської ради від 09 липня 2008 року № 41 «Про визнання права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться на території сільської ради і передані 
у власність ОСОБА_5 » Вказане рішення набрало законної сили. У цьому рішенні були встановлені обставини, що підтверджують незаконність виділення та передачі спірного майна ОСОБА_5 . Тому саме з 20 вересня 2011 року для позивача слід відраховувати позовну давність після її переривання.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного                            у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року                        у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), від 26 червня 
2019 року у справі № 2-448/2008 (провадження № 14-236цс19), 
від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження 
№ 12-128гс19); у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року                       у справі № 916/675/15, від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17, 
від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У червні 2021 року представник відповідачів - адвокат Джас І. В. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами 
18 березня 2004 року рішенням зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» створено спілку громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» та затверджено статут спілки.
Статут спілки громадян-співвласників майна реорганізованого 
КСП «Потіївське» зареєстровано Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 22 березня 2004 року, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію об`єднання громадян та копією статуту спілки.
Рішенням зборів спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» 
від 14 березня 2005 року, оформленим протоколом зборів № 1, затверджено перелік майна КСП «Потіївське» та передано його індивідуальній групі осіб.
Актом приймання-передачі від 15 березня 2005 року групі співвласників, 
в тому числі і ОСОБА_9 , передано у спільну часткову власність, відповідно до акта таке майно: автомобіль ЗІЛ (інв. № 09-00), автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причіп ОДАЗ (14-26), причіп ГКБ-219 (09-27), 3 сейфи (304, 305, 306), 2 водонагрівачі (178, 179), сепаратор (240), візки (290), 2 цистерни (324, 325), цистерна (326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), культиватор ППР-5,6 (106), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), посудомийна машина, центрифуга (373), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), культиватор КСП-4 (100), причіп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), плуг ПН-4-35 (93), сівалка ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисна машина (147), мітелка ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), ГАЗ-3307 (77-17), САЗ-3502 (61-28), вага 30 т (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншея жомова (238), траншея силосна (238), траншея сінажна (239), забор біля складу (248), склад міндобрив (5), кормоцех ф № 2 (41), корівник 4-х рядний (34), корівник 4-х рядний (33), вагова естакада (206), трансформаторна (36), ветізолятор (35), корівник 4-х рядний (31), пункт штучного осіменіння (37), пропускник (38), кран-балка ручна (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), котел опалювальний, майстерня (кузня) (27), свердлильний станок (кузня), газова будка (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), автомобіль 
САЗ-3257 (62-82), пектус (147), 33/100 адмінбудинку (51), корівник (30) 
(а.с. 32-34, т. 1).
Надалі ОСОБА_9 як співвласник раніше виділеного в натурі вказаного майна придбав у решти співвласників майно на загальну суму 
353 981,00 грн, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв, договорами купівлі-продажу майнових паїв, актами приймання-передачі майна та договором від 13 березня 2008 року № 1, копіями договорів купівлі-продажу, копіями актів прийому-передачі майнового паю.
02 липня 2008 року спілка громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» прийняла рішення про виділення ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, до складу якого входило і вищезазначене спірне майно. Це рішення оформлено протоколом загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» від 02 липня 2008 року за № 7.
Майно, передане відповідачу ОСОБА_5 спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» на підставі протоколу від 02 липня 2008 року 
за № 7, є ідентичним майну, що було передане групі співвласників на підставі акта прийому-передачі від 15 березня 2005 року, та яке 
в подальшому викупив ОСОБА_9 .
Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року 127 осіб набули право власності на виділене їм у власність зі складу пайового фонду майно. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 
від 26 червня 2013 року у справі № 1003/19266/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, позивачу ОСОБА_9 та іншим громадянам-співвласникам, яким виділялося спірне майно, відмовлено 
у задоволенні позову до ТОВ «Хелсі-Фуд», ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» та КП «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування запису про реєстрацію права власності.
Відмовляючи у витребуванні майна із власності ТОВ «Хелсі Фуд», 
ОСОБА_5 і ОСОБА_12 , суд першої інстанції, з яким погодилися суди апеляційної і касаційної інстанцій, керувалися тим, що позивачі не надали суду належних доказів існування їх права власності на спірне майно. Відхиляючи касаційну скаргу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 29 січня 2014 року зазначив, що після прийняття 14 березня 2005 року зборами співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» рішення про затвердження переліку майна, що передається групі співвласників цілісним майновим комплексом, та передачі цього майна групі співвласників за актом прийому-передачі від 15 березня 2005 року, зазначені особи, в тому числі і ОСОБА_9 , із березня 2005 року не здійснили оформлення свого права власності на спірне майно у встановленому законом порядку, а тому суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення віндикаційного позову.
Представник відповідачів - адвокат Джас І. В. подала до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга  ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук М. В., задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.
Отже, під час розгляду справи суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані чи оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог чи про відмову в їх задоволенні.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина перша статті 267 ЦК України).
При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови
в позові.
Позовна давність застосовується лише до обґрунтованого позову.
Судом встановлено, що 02 липня 2008 року спілка громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» прийняла рішення про виділення відповідачу ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, до складу якого входило 
і спірне майно. Дане рішення було оформлене протоколом загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» від 02 липня 2008 року № 7.
Майно, передане відповідачу ОСОБА_5 спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» на підставі протоколу № 7 від 02 липня 2008 року, 
є ідентичним майну, що було передане групі співвласників на підставі акта прийому-передачі від 15 березня 2005 року та яке в подальшому викупив ОСОБА_9 .
Згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 
2011 року 127 осіб набули право власності на виділене їм у власність 
зі складу пайового фонду майно. Оскільки вказане майно вже виділене 
в натурі конкретним особам, то право власності спілки на розпорядження цим майном припинилось. За таких обставин виділення зазначеного майна ОСОБА_5 у 2008 році є необґрунтованим.
Також встановлено, що позивач дізнався про наявність рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників від 02 липня 2008 року щодо передачі майна відповідачу ОСОБА_5 і відповідно про порушення свого права у грудні 2008 року, що підтверджується поданням до суду позову про визнання недійсним рішення виконкому Потіївської сільської ради
від 09 липня 2008 року № 41, де вимоги обґрунтовані незаконністю рішення загальних зборів співвласників. Відповідно в цей же час позивач дізнався про осіб, які порушили його право, подавши до них позов.
Представник відповідачів - адвокат Джас І. В. подала до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.
Ураховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позивач з грудня 2008 мав об`єктивну можливість оспорити 
в судовому порядку шляхом подання відповідного позову рішення загальних зборів від 02 липня 2008 року, чого не зробив, а пред`явивши позов у квітні 2014 року пропустив загальну позовну давність, про застосування якої заявлено представником відповідачів.
Також апеляційний суд правильно зазначив, що матеріали справи не містять доказів про подачу позивачем із 2009 року до суду позову про визнання недійсним рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» від 02 липня 
2008 року, оформленого протоколом № 7, а тому підстави для переривання позовної давності, передбачені частиною другою статті 264 ЦК України, відсутні, тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.
Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» з метою забезпеченя захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки зобов`язано відповідні органи влади розробити та здійснити протягом року комплекс організаційних заходів, в тому числі щодо: забезпечення вільного здійснення права власності на паї (передачі в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, спадкування); виділення в натурі власникам паїв (групі осіб чи окремим особам), індивідуально визначених об`єктів із складу майна реорганізованих КСП чи їх правонаступників.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» серед іншого затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів КСП та їх документального посвідчення. 
Відповідно до пунктів 13-14 вказаного Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) майновий пай члена КСП документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування, купівлі-продажу, а також спадкування видається нове свідоцтво, для отримання якого до відповідної ради подаються посвідчені в установленому законом порядку копія відповідної цивільно-правової угоди, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП. Після отримання документів рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай.
На виконання зазначених указу і постанови Міністерство аграрної політики України наказом від 14 березня 2001 року № 62 затвердило Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, відповідно до пункту 9 якого 
(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі зборів співвласників.
Абзацами 4-6 пункту 15 цього Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при виділенні майна у натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном, співвласники передають підприємству-правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі. Підприємство-правонаступник одночасно із підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку.
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що наявність 
у особи свідоцтва про право власності на майновий пай (сукупну вартість викуплених майнових паїв) свідчить про наявність у цієї особи виключно права на виділ в натурі майна зі складу пайового фонду КСП у розмірі вартості паю за рішенням зборів із дотриманням процедури, встановленої пунктом 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (наказ Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62).
Зазначене свідоцтво не є доказом виникнення у власника паю права власності на конкретне рухоме чи нерухоме майно, яке входить до складу пайового фонду.
Судом встановлено, що після придбання ОСОБА_9 у інших співвласників майнових паїв на загальну суму 353 981,00 грн, виділ йому 
в натурі майна на вказану суму зі складу пайового фонду КСП «Потіївське» за рішенням зборів співвласників не проводився.
Такі висновки відповідають ухвалі Вищого спеціалізованого суду України 
з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року у справі 
№ 1003/19266/12, якою залишено без змін судові рішення щодо відмови ОСОБА_9 у витребуванні майна від ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з огляду на відсутність доказів набуття ним права власності на це майно.
Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне 
у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Тобто, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і доведеність факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно (пункти 76-77 постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).
Оскільки позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів,  які б підтверджували існування у нього права власності на спірне майно, то правильним є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_9 права власності на підставі статті 392 ЦК України на це майно.
Відмовляючи в позові в цій частині, апеляційний суд врахував обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2011 року, яким відмовлено у визнанні за ОСОБА_9 права власності на спірне майно, а також обставини, встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року у справі 
№ 1003/19266/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, яким відмовлено позивачу ОСОБА_9 та іншим громадянам-співвласникам у задоволенні позову до ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування запису про реєстрацію права власності у зв`язку із неоформленням свого права власності на спірне майно у встановленому законом порядку та відсутністю доказів набуття права власності на це майно.
Оскільки вимоги ОСОБА_9 про витребування на його користь спірного майна з володіння відповідачів ОСОБА_5 , ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4  є похідними від наявності у позивача права власності на це майно, у задоволенні яких судом відмовлено, то відповідно вимоги про витребування майна також не підлягають до задоволення.
Посилання у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), 
від 26 червня 2019 року у справі № 2-448/2008 (провадження № 14-236цс19), 
від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження 
№ 12-128гс19); у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року                       у справі № 916/675/15, від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17, 
від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, не застосовують на увагу, оскільки у справах встановлені інші фактичні обставини.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук Максим Васильович, залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк