Номер провадження: 22-ц/813/8656/21 
Номер справи місцевого суду: 515/652/21
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 515/652/21
Номер провадження: 22-ц/813/8656/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О., 

учасники справи: 
- позивач –  ОСОБА_1 ,
- відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головного округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головного округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою адвоката Ковпака Олександра Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Тимошенка С.В. 13 травня 2021 року, про передачу справи на розгляд іншого суду, 
встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог
У травні 2021 року ОСОБА_1  звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6763, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною від 12.03.2021 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» кошті у сумі – 32 012,69 грн..
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 12.04.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №6763, виданим 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», коштів у сумі - 32 012,69 грн..
Позивачка вважає, що здійснений виконавчий напис №6763, виданий 12.03.2021 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню.У 2006-2007 роках у місті Одеса в АТ «Дельта Банк» на платіжну картку позивачка отримала кредит у розмірі – 1 500 - 1 600 грн., який поступово, згідно графіка погашення платежів, сплачувала та погасила. У зв`язку з великим проміжком часу будь-яких документів, підтверджуючих отримання кредиту у позивачки не залишилось, а також і квитанцій.
Позивачка вважає, що розрахунок заборгованості за споживчим кредитом, який був наданий приватному нотаріусу є безпідставний та таким, що не відповідає вимогам законодавства.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус, не отримувала первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Тому, у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивачки перед відповідачем є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивачки по кредиту, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банку до боржника.
Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивачки та не відповідає дійсній сумі заборгованості.
Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками установи, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивачки.
Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів. 
Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише у березні 2021 року тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги.
Відповідно до пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Отже, позивачка вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Крім того, позивачкою зазначено, що позов подає до Татарбунарського районного суду Одеської області, тобто за місцем реєстрації позивачка, а тому правила підсудності не порушені (а. с. 2 – 4).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 травня 2021 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головного округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, направлено за підсудністю до Суворовського районного суду міста Одеси.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки спір виник з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса та відповідач і приватний виконавець, де виконується виконавчий напис нотаріуса, знаходяться за межами Татарбунарського району Одеської області, тому цей спір територіально підсудний Шевченському районному суду м.Київ, за місцем знаходження відповідача, або Суворовському районному суду міста Одеса, за місцем виконання виконавчого напису. 
Оскільки позивач визначав підсудність справи за місцем виконання виконавчого напису, суд першої інстанції дійшов висновку передати справу для розгляду за підсудністю саме Суворовському районному суду м. Одеса, який уповноважений на розгляд даної справи у відповідності до ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Адвокат Ковпак О.І., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. 
Апелянт вказує на те, що позивачка звернулась до суду з позовом про захист прав ОСОБА_1 , як споживача, оскільки предметом є споживчий кредитний договір між АТ «Дельта Банк», за яким право вимоги було відступлено ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Відповідно до положень ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.
Місце проживання позивачки ОСОБА_1 зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться в Білгород-Дністровському районні Одеської області та за територіальною підсудністю відноситься до Татарбунарського районного суду Одеської області.
Подаючи позовну заяву, позивачка зазначила, що скористалася належним їй правом визначення альтернативної підсудності, звернувшись за місцем реєстрації її проживання (а. с. 22 – 23).

2.5 Узагальнені доводи інших сторін в апеляційному суді
ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» не скористалось правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна не скористалася правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  04.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Ковпака О.В., діючого від імені ОСОБА_1 (а. с. 31 – 31 зворотна сторона).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (а. с. 32). 
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 
ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» повернулося до суду з приміткою пошти – «отримано – 14.06.2021» (а. с. 34). 
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Яні Вікторівні повернулося до суду з приміткою пошти – «отримано – 14.06.2021» (а. с. 33). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (а. с. 35).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6. 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Ковпака О.В., діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.
4.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі 
12.04.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №6763, виданим 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» коштів у сумі - 32 012,69 грн. (а. с. 6 – 7).
Постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.04.2021 року, винесеними приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в межах виконавчого провадження № 65101257, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які вона отримує у ТОВ «Дніпро-Вендор» (а. с. 8 – 9).
Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 зареєстрованим місцем проживання позивачки є - АДРЕСА_2 . (а. с. 5), що зараз відноситься до Білгород-Дністровського району Одеської області.
3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною 2 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.
Згідно з ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Отже, за загальним правилом позови пред`являються за місцезнаходженням чи місцем реєстрації відповідача відповідно до ст. 27 ЦПК України, проте, у випадках, визначених ст. 28 ЦПК України, позивач може сам обрати суд, до якого звертатися з позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника -фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Тобто, місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є - місце реєстрації боржника.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про порушення позивачкою правил підсудності.
3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі 
Доводи апелянта щодо помилкового висновку суду першої інстанції про неможливість розгляду справи Татарбунарським районним судом Одеської області колегія суддів приймає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є – АДРЕСА_1 .
Так, за загальними правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом .
Частиною 2 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно положень ЦПК України, існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України).
Стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.
Згідно з ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Отже, за загальним правилом позови пред`являються за місцезнаходженням чи місцем реєстрації відповідача відповідно до ст. 27 ЦПК України, проте, у випадках, визначених ст. 28 ЦПК України, позивач може сам обрати суд, до якого звертатися з позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника -фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.Тобто, місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є - місце реєстрації боржника.
Отже, в розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.
Відповідну правову позицію щодо визначення підсудності розгляду справ за правилами ч. 12. ст 28 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" висловив Верховний Суд (постанова від 29.10.2020 по справі N 263/14171/19), вказуючи додатково на те, що місце виконання судового рішення (місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання) та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем є відмінними правовими категоріями та можуть не співпадати.
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. має право вчиняти виконавчі дії на всій території України. При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", місцем виконання буде вважатися або місце знаходження боржника, або місце знаходження його майна.
Як зазначено вище, поняття "місце знаходження приватного виконавця" не є тотожним до поняття "місце виконання виконавчого напису".
Отже, для дотримання правил альтернативної підсудності, позов необхідно пред`являти в суд за зареєстрованим місцем проживання позивача або місцем знаходження роботи позивача (у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника) або за місцем знаходженням майна позивача.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, позивачка має право пред`явити даний позов за зареєстрованим місцем її проживання або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса - до Татарбунарського районного суду Одеської області. 
Доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали знайшли своє відображення в матеріалах справи, а отже є доведеними.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Ковпака О.В., діючого від імені ОСОБА_1 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції (Татарбунарського районного суду Одеської області) для продовження розгляду справи, починаючи зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.
3.6 Дата постановлення ухвали, порядок та строк касаційного оскарження
За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, частиною першою статті 389 ЦПК України не передбачено оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції передачі справи на розгляд іншого суду (пункт 2 частини першої статті 353 ЦПК України) після її перегляду в апеляційному порядку.
4. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ковпака Олександра Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 , – задовольнити.
Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 травня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду - скасувати. 
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає.
Головуючий суддя: А. П. Заїкін 
Судді: О. В. Князюк
С. О. Погорєлова