Справа № 344/1762/17 
Провадження № 22-ц/4808/955/21 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Горейко М.Д., Томин О.О.,
секретаря                        Пацаган В.В.,
за участю                        апелянта ОСОБА_1 , представника апелянта адвоката Синишина П.Є., представника МВК Яшан В.В., представника відповідача адвоката Семенціва В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Пастернак І.А. в м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради та державного акту про право власності на землю,
в с т а н о в и в:
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради та державного акту про право власності на землю.
Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку була ОСОБА_3 . Для обслуговування вказаного будинку була виділена земельна ділянка площею 0,746 га. 
12.09.2006 Івано-Франківська міська рада на 8 сесії п`ятого демократичного скликання прийняла рішення, яким затверджено п. 4 протоколу узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів із приводу суміжного землекористування від 17.02.2006 № 66, затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано у власність земельну ділянку площею 0,0446 га на АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0446 га кадастровий номер 2610100000030060070. 
Вказане рішення Івано-Франківської міської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку, а також технічну документацію, яка передувала їм, вважає такими, що виготовлені та надані ОСОБА_3 з порушеннями вимог статті 42 Земельного кодексу України, Закону України «Про планування і забудову територій» та п.3.2.2 Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів від 26.08.97, який діяв на той час, оскільки не враховано те, чи претендують співвласники обидвох квартир на землі спільного користування, які призначені для обслуговування вказаного будинку. 
Враховуючи викладене, просила визнати недійсним та скасувати рішення 8 сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 12 вересня 2006 року, яким затверджено п. 4 протоколу узгоджуваної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 17.02.2006 № 66, затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано у власність земельну ділянку площею 0,0446 га на АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0446 га по АДРЕСА_3 , виданий ОСОБА_3 .
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2020 року замінено у даній справі первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем – ОСОБА_4 , у зв`язку із набуттям останньою права власності на спірну земельну ділянку.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення міської ради жодним чином не порушує майнові права та інтереси позивачки, а тому такий позов є необґрунтованим. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неналежну оцінку доказів.
Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що оскаржуване рішення Івано-Франківської міської ради та виданий на його підставі державний акт не відповідають вимогам Закону України «Про планування і забудову територій» та п.3.2.2 Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів від 26.08.97, який діяв на той час, оскільки при їх прийнятті та видачі не враховано чи претендують співвласники обидвох квартир на землі спільного користування, призначені для обслуговування будинку, який перебуває у спільній власності. 
Крім того, звертає увагу на постанову ВС від 18.03.2019 у справі № 263/68/17, згідно із якою нормами законодавства не передбачено можливості передачі земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини у власність чи користування окремим співвласникам. Із аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки та норм ст. 42 ЗК України, випливає, що у разі приватизації квартир у такого будинку земельна ділянка, як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування лише об`єднанню співвласників будинку у встановленому порядку. У такому випадку ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності.
З наведених підстав апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалася, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги скарги підтримали, просили її задоволити.
Представники відповідачів апеляційну скаргу заперечили, вважають її безпідставною та просять її відхилити.
Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке. 
Відповідно до ст. 367  ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду квартира, яка знаходиться по АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_5 (брату), ОСОБА_6 (дочці), ОСОБА_7 (сину), в рівних долях (а.с.147, том 1).
ОСОБА_3 прийняла в дар від ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_6 , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим 28 грудня 2005 року ОСОБА_9 , державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (а.с.84, том 1).
Відповідно до технічної документації по проведенню земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки та оформленню документа, що посвідчує право приватної власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 12 січня 2006 року звернулася до міського голови із заявою, в якій просила передати їй безоплатно у власність земельну ділянку на АДРЕСА_3 площею 0,0436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.77, том 1).
Івано-Франківське міське управління земельних ресурсів погодило передачу ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0446 га на АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідним висновком від 23 березня 2006 року № 1-24/663 (а.с. 79, зворот, том 1).
Згідно із витягом з протоколу № 66 засідання узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 17.02.2006, комісія вирішила рекомендувати міськвиконкому затвердити матеріали земельно-кадастрової інвентаризації, представлені ОСОБА_3 та передати їй земельну ділянку площею 0,0446 га на АДРЕСА_4 , у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, без погодження суміжного землекористувача ОСОБА_10 (а.с. 81, том 1).
Відповідно до архівного витягу з рішення 8 сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 12.09.2006 «Про матеріали міського управління земельних ресурсів щодо передачі громадянам земельних ділянок у власність та надання в користування земельних ділянок», сесія міської ради вирішила затвердити п.4 протоколу узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 17.02.2006 № 66, затвердити матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передати у власність земельну ділянку площею 0,0446 га на АДРЕСА_4 ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 4, том 1).
На підставі вказаного вище рішення сесії Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 31 жовтня 2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0446 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки: 2610100000030060070, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 3, том 1).
ОСОБА_3 належну їй на праві власності земельну ділянку 25 серпня 2011 року відчужила, шляхом укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 166, том 1).
ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_3 , Івано-Франківської міської ради, просила визнати недійсним та скасувати рішення 8 сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 12 вересня 2006 року, яким затверджено п. 4 протоколу узгоджуваної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 17.02.2006 № 66, затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано у власність земельну ділянку площею 0,0446 га на АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0446 га по АДРЕСА_3 , виданий ОСОБА_3 .
Під час розгляду справи у суді першої інстанції подала клопотання про заміну неналежної сторони, в якому просила здійснити заміну ОСОБА_3 (первинного відповідача) на ОСОБА_4 (належного відповідача), оскільки ОСОБА_3 25.08.2011 відчужила належну їй земельну ділянку ОСОБА_4 , а отже, не повинна відповідати за даним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2020 року замінено у даній справі первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем – ОСОБА_4 , у зв`язку із набуттям останньою права власності на спірну земельну ділянку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 4, 43 та 49 ЦПК України, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб) є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки судового рішення.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 лютого 2019 року у справі № 749/376/17 та від 04 серпня 2021 року у справі № 640/12437/16-ц, належними відповідачами у справах щодо оскарження рішень органів місцевого самоврядування є: особа (особи), рішення якої (яких) стосується та орган місцевого самоврядування, рішення якого оскаржується.
Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 362/884/16-ц (провадження № 61-346св19), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 758/3921/15-ц (провадження № 61-20439св18) зроблено висновок, що «належними відповідачами у справах про визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу».
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 344/13973/17 пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 303/2845/15-ц та від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/6793/15-ц.
Разом з тим, під час розгляду справи не враховано, що за вимогами про скасування оспорюваного рішення міської ради та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку не залучено особу, якої стосуються оскаржувані акти, а саме ОСОБА_3 , якій на підставі них була виділена земельна ділянка.
Однак суд вирішив спір без її залучення та участі, що в даному випадку, є самостійною підставою для скасування рішення суду, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо залучення співвідповідачів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з неналежністю суб`єктного складу сторін. 
Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити частково.
Рішення Івано-Франківського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради та державного акту про право власності на землю відмовити .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                Василишин Л.В.
Судді:                                                                                Горейко М.Д.
       Томин О.О.