ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1967/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
Головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І. , Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дикого Олексія Миколайовича
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021
по справі №916/1967/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мас Інккорпорейшен"
до Фізичної особи - підприємця Дикого Олексія Миколайовича
про стягнення 107 035 грн., де 44 000 грн. заборгованості по орендній платі, 2317,63 грн. заборгованості за послуги водопостачання, водовідведення та зливові стоки, 14 483,67 грн. заборгованості за стічні води з понаднормативним складом, 46233,70 грн. заборгованості за порушення правил водокористування,                              
(суддя першої інстанції: Малярчук І.А., дата та місце ухвалення рішення: 10.09.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп. Шевченка, 29)

В липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мас Інккорпорейшен"   (далі - ТОВ - «Мас Інккорпорейшен») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Дикого Олексія Миколайовича (далі - ФОП Дикий О.М.) про стягнення заборгованості за договором оренди у розмірі 90233,70 грн.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.12.2002 набув права власності на будівлю автомийки і пункту заміни мастил, загальною площею 224.6 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 24. 02.09.2019 між ним та відповідачем було укладено договір оренди, за яким передав відповідачу у тимчасове платне володіння і користування будівлю автомийки і пункт заміни мастил загальною площею 224,6 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Високий, №24. Позивач зазначає, що відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання по оплаті орендних платежів та комунальним послугам, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість: в сумі 44000 грн. - по орендній платі, 46233,70 грн. - за комунальні послуги. До того ж, позивач вважає договір оренди від 02.09.2019 розірваним в односторонньому порядку з підстав надсилання позивачем відповідачу повідомлення від 10.06.2021. 
12.08.2021 за вх.№21488/21 позивач подав до справи заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить про стягнення з відповідача 107035 грн., де 44000 грн. заборгованості по орендній платі, 63035 грн. заборгованості по комунальним послугам.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по даній справі  позов ТОВ "Мас Інккорпорейшн" до ФОП Дикого О.М. про стягнення 107035 грн. задоволено, стягнуто з ФОП Дикого О.М. на користь ТОВ "Мас Інккорпорейшн" 44000 (сорок чотири тисячі) грн. заборгованості по орендній платі, 2317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн. 63 коп. заборгованості за послуги водопостачання, водовідведення та зливові стоки, 14483 (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят  три) грн. 67 коп. заборгованості за стічні води з понаднормативним скидом, 46233 (сорок шість тисяч двісті тридцять три) грн. 70коп. заборгованості за порушення правил водокористування, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.       
          Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ФОП Дикий О.М. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі.
Відповідач вважає, що рішення Господарського суду Одеської області є протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт звертає увагу, що розділом 7 укладеного між сторонами договору перебачено підстави дострокового розірвання договору. Так, п.7.3 Договору передбачено, що дострокове розірвання цього договору можливе у разі письмового попередження Стороною, що ініціює розірвання договору іншої сторони про свій намір за тридцять календарних днів. Користуючись своїм правом 05.02.2021 ФОП Дикий О.М. надіслав на адресу орендодавця ТОВ «Мас Інкорпорейшен» повідомлення про дострокове розірвання договору з 05.03.2021, яке було отримано 12.02.2021 разом із орендною платою за лютий 2021 року, що безпосередньо підтверджується позивачем в Додатках, яких він надав до позову.
Заявник апеляційної скарги вказує, що між сторонами було погоджено дострокове розірвання договору з 01.04.2021, оскільки під час укладання договору відповідно до п.4.3 ФОП Дикий О.М. сплатив орендну плату за перший та останній місяць користування приміщенням. Тобто, з метою неповернення орендної плати, яка була сплачена в момент укладання договору, було погоджено саме розірвання договору з 01.04.2021.
Також апелянт вказує, що протколи допиту свідків ОСОБА_2. та ОСОБА_1 , які були надані до матеріалів справи разом із відзивом, повністю відповідають поняттю докази, встановленого ст.73 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо заборгованості за водопостачання та за порушення правил водокористування, то вона виникла після того, як апелянт звільнив приміщення.
Так, на думку заявника апеляційної скарги позовні вимоги позивача щодо стягнення орендної плати у розмірі 44000,00 грн. та заборгованості за комунальні платежі у розмірі 46223,70 грн. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дикого О.М. на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1967/21, встановлено строк  учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв і клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, вирішено розглянути апеляційну скаргу ФОП Дикого О.М. на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1967/21 у спрощеному позовному провадженні  без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. 
          На час розгляду апеляційної скарги позивач не скористався своїм правом та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті відповідно до вимог чинного процесуального законодавства України.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2019 ТОВ "Мас Інккорпорейшн" (орендодавець) та ФОП Диким О.М. (орендар) було укладено договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове, платне володіння і користування (оренду) будівлю автомийки і пункту заміни мастил, загальною площею 224,6 кв.м., розташовану за адресою: місто Одеса, провулок Високий, 24. Договір дійсний до 31.07.2022 включно і вступає в силу з моменту його підписання. Датою початку використання орендарем орендованих приміщень є дата підписання акту приймання-передачі об`єкту оренди, який сторони зобов`язані укласти в день передачі об`єкта оренди (п.п.1.1., 3.1., 3.2. договору). 
Відповідно до умов п.4.1 Договору розмір орендної плати та порядок її сплати визначається сторонами у додатковій угоді до цього договору, яка є невід`ємною частиною цього договору. 
При укладанні цього договору орендар передає орендодавцю орендну плату за перший і останній місяці користування приміщенням. Орендар сплачує орендну плату авансовим платежем за поточний місяць не пізніше 5-го числа кожного місяця в готівковій або безготівковій формі. Оплата провадиться на підставі цього договору, без виставлення рахунків. В кінці кожного місяця, сторони підписують акт про надані послуги, підтверджуючи, що послуги та оплата здійснена в повному обсязі, претензій одна до одної не мають. Орендар самостійно отримує та оплачує рахунки за отримані комунальні та інші послуги, пов`язані із обслуговуванням приміщення у строки, визначеними постачальниками таких послуг. (п.4.3 - 4.5 Договору)
Згідно з умовами п.4.7 - 4.8 укладеного між сторонами Договору у разі несвоєчасної оплати комунальних та інших додаткових платежів за даним договором, а також при перевищенні споживання, штрафні санкції від постачальників таких послуг відшкодовує орендар. Після припинення дії даного договору сторони зобов`язуються підписати акт звірки взаєморозрахунків.
Відповідно до п.п.6.1., 6.2., 6.3., 6.4. Договору оренди від 02.09.2019 орендар приймає об`єкт оренди від орендодавця не пізніше 10 (десяти) календарних днів після підписання цього договору, про що складається акт приймання-передачі. У день закінчення дії договору і при відсутності у сторін намірів продовження дії цього договору або укладання договору на більш тривалий термін, орендар за актом приймання-передачі повертає об`єкт оренди орендодавцю зі всіма невід`ємними змінами і проведеними покращеннями та з урахуванням природного зносу. На дату підписання акту приймання-передачі приміщення від орендаря орендодавцю, орендар зобов`язаний сплатити заборгованість перед орендодавцем в повному обсязі. Орендар самостійно без спеціального повідомлення орендодавця зобов`язується передати об`єкт оренди після спливу строку дії цього договору. Строк дії цього договору не підлягає автоматичному поновленню.
Дострокове розірвання цього договору можливе у разі письмового попередження стороною, що ініціює розірвання договору іншої сторони про свій намір за тридцять календарних днів. Договір підлягає достроковому розірванню на вимогу орендодавця у випадках: ліквідації орендаря; передачі орендарем об`єкта оренди або його частини в користування третій особі; використання орендарем або третіми особами об`єкту оренди з порушенням умов договору та/або законодавства України; умисного або з необережності суттєвого (окрім природного зносу пов`язаного з експлуатацією приміщень) погіршення орендарем об`єкту оренди, устаткування, комунікацій будівлі; несплати орендарем орендної плати або інших платежів, передбачені умовами договору, протягом 2 (двох) і більше місяців поспіль; з інших підстав, передбачених договором або чинним законодавством України. При настанні одного із випадків, зазначених у даному пункті договору, орендодавець надсилає орендарю письмове повідомлення про дострокове розірвання договору. Договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з моменту отримання орендарем відповідного повідомлення. Протягом цього строку орендар зобов`язаний виконати вимоги, передбачені у р.7 договору. Про дострокове розірвання договору сторони повідомляють одна одну не менш як за один місяць до дати розірвання договору (п.п.7.3., 7.4., 7.4.1., 7.4.2., 7.4.3., 7.4.4., 7.4.5., 7.4.6., 7.6. договору оренди від 02.09.2019). 
Матерілами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що об`єкт оренди був переданий позивачем відповідачу за актом прийому-передачі від 02.09.2019. 
Додатковою угодою №1 від 01.10.2019 сторони виклали п.п.4.1., 4.2. Договору оренди від 02.09.2019 у наступній редакції: "За згодою сторін місячна орендна плата за користування об`єктом оренди становить 5000 (п`ять тисяч) гривень. Орендна плата включає в себе земельний податок та податок на нерухоме майно, відмінний від податку на землю."
Крім того, сторонами 01.10.2020 укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони виклали п.п.4.1., 4.2. договору оренди від 02.09.2019 у наступній редакції: "За згодою сторін місячна орендна плата за користування об`єктом оренди становить 11000 (одинадцять тисяч) гривень. Орендна плата включає в себе земельний податок та податок на нерухоме майно, відмінний від податку на землю.".
Будівля автомийки і пункту заміни мастил, загальною площею 224.6 кв.м., розташована за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 24, належить на праві власності ТОВ "Мас Інккорпорейшн", що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.12.2002.
Із листа Філії "Інфоксводоканал" №2066 від 29.04.2021, акту №1309 від 14.04.2021 вбачається, що на об`єкті за адресою: м.Одеса, пров. Високий, 24, виявлено порушення п.п.5.18., 10.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджених Наказом Міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, Технічного регламенту філії "Інфоксводоканал".
За описом вкладення у цінний лист від 15.06.2021 накладною Укрпошти №6504519089530 від 15.06.2021 позивач надіслав відповідачу претензію від 10.06.2021. У вказаній претензії позивач повідомив відповідача про те, що за ним рахується заборгованість з орендної плати за березень - червень 2021 та у випадку її несплати відповідачем, договір оренди від 02.09.2019 підлягатиме достроковому розірванню. Також у згаданій претензії позивач повідомив відповідача про необхідність погасити заборгованість в сумі 46233,70 грн., нараховану водопостачальною організацією за порушення правил водокористування. 
Відповідач у відповіді від 16.06.2021 на претензію позивача зазначив, що, 05.02.2021 надіслав на адресу орендодавця повідомлення про дострокове розірвання договору з 05.03.2021, яке було отримано 12.02.2021 разом із орендною платаю за лютий 2021 року. Також у відповіді відповідач вказав, що позивачем було погоджено дострокове розірвання договору саме з 01.04.2021, оскільки під час укладання договору відповідно до п.4.3. відповідач сплатив оренду плату за перший та останній місяці користування приміщенням. 
Крім того, у відповіді на претензію відповідач послався на те, що після погодження усіх умов дострокового розірвання договору ФОП Дикий О.М. звільнив орендоване приміщення  з 01.04.2021 та договір оренди фактично припинив свою дію, що підтверджується актом прийому-передачі (повернення) до Договору оренди від 02.09.2019, фактично підписаного сторонами 12.04.2021.
В подальшому позивач надіслав відповідачу претензію від 07.07.2021, де вказав на те, що не отримував будь яких повідомлень про дострокове розірвання договору та не підписував акт прийму передачі приміщення 12.04.2021. Також у вказаній претензії позивач зазначив, що через несплату відповідачем орендних платежів та  послуг водокористування, позивач вирішив достроково розірвати договір оренди від 02.09.2019 на підставі: п. 7.4.4., за яким договір підлягає достроковому розірванню на вимогу орендодавця у випадках умисного або по необережності суттєвого (окрім природного зносу пов`язаного з експлуатацією приміщень) погіршення орендарем об`єкту оренди, устаткування, комунікацій будівлі; п.7.4.5., відповідно до якого договір підлягає достроковому розірванню на вимогу орендодавця у випадку несплати орендарем орендної плати або інших платежів, передбачених умовами договору, протягом 2 (двох) і більше місяців підряд. 
У претензії позивач також відзначив, що договір вважається розірваним 30.06.2021 (10 робочий день, з моменту отримання орендарем відповідного повідомлення).
На підтвердження фактично здійснених відповідачем платежів за договором оренди від 02.09.2019 позивач подав до справи виписку по рахунку товариства у АТ "Альфа-Банк" за період з 01.09.2019 по 29.06.2021.  
До справи подано позивачем лист Філії "Інфоксводоканал" №3679 від 26.07.2021, акт звірки, картку платника, з яких вбачається, що станом на 30.06.2021 заборгованість за послуги водопостачання, водовідведення та зливні стоки становить 2317,63грн., за стічні води з понаднормативним скидом - 14483,67 грн.   
Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ «Мас Інккорпорейшен» до Господарського суду Одеської області з відповідними позовними вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати та заборгованості за комунальні послуги.
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної  шкоди  іншій особі (частина перша, пункт 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 760 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України).
Як зазначалося раніше, 02.09.2019 між ТОВ "Мас Інккорпорейшн" та ФОП Диким О.М. було укладено договір оренди, відповідно до якого товариство передало, а підприємець прийняв у тимчасове, платне володіння і користування (оренду) будівлю автомийки і пункту заміни мастил, загальною площею 224,6 кв.м., розташовану за адресою: місто Одеса, провулок Високий, 24. Фактично майно передано у користування відповідачу за актом прийому-передачі від 02.09.2019р. 
У п.3.1. договору оренди від 02.09.2019 сторони погодили, що договір діє до 31.07.2022 включно. 
Згідно з ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктами 7.1, 7.2 Договору оренди від 02.09.2019 передбачено, що договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою сторін. Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається.
За умовами п.п.7.3., 7.6. договору оренди від 02.09.2019 дострокове розірвання цього договору можливе у разі письмового попередження стороною, що ініціює розірвання договору іншої сторони про свій намір за тридцять календарних днів. Про дострокове розірвання договору сторони повідомляють одна одну не менш як за один місяць до дати розірвання договору
Відповідач, як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначив, що ним 05.02.2021 надіслано на адресу орендодавця повідомлення про дострокове розірвання договору з 05.03.2021, яке було отримано 12.02.2021. 
Разом з тим, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів повідомлення відповідача про розірвання договору, також доказів надсилання такого повідомлення позивачу 05.02.2021 та відповідно - доказів його отримання позивачем 12.02.2021 і як наслідок - надання згоди останнім на розірвання договору.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність в матеріалах справи відповідних доказів на підтвердження розірвання договору на підставі заяви відповідача, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині відсутності підстав вважати договір оренди розірваним з 01.04.2021. 
Крім того, як зазначалося раніше, п.п.7.4., 7.4.1., 7.4.2., 7.4.3., 7.4.4., 7.4.5., 7.4.6. договору оренди від 02.09.2019 сторони погодили, що орендодавець може вимагати дострокового розірвання договору у наступних випадках: ліквідації орендаря; передачі орендарем об`єкта оренди або його частини в користування третій особі; використання орендарем або третіми особами об`єкту оренди з порушенням умов договору та/або законодавства України; умисного або з необережності суттєвого (окрім природного зносу пов`язаного з експлуатацією приміщень) погіршення орендарем об`єкту оренди, устаткування, комунікацій будівлі; несплати орендарем орендної плати або інших платежів, передбачені умовами договору, протягом 2 (двох) і більше місяців поспіль; з інших підстав, передбачених договором або чинним законодавством України. У разі таких обставин сторони визначили наступний порядок розірвання договору за ініціативи орендаря: орендодавець надсилає орендарю письмове повідомлення про дострокове розірвання договору. Договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з моменту отримання орендарем відповідного повідомлення. 
Аналіз тексту претензії позивача від 10.06.2021 не свідчить про висловлення позивачем чіткого наміру розірвати договір оренди від 02.09.2019, а лише зазначає про імовірність загрози розірвання договору у випадку незадоволення відповідачем вимог претензії позивача. Отже, названа претензія не є у розумінні розділу 7 договору оренди належним попередженням позивачем відповідача про розірвання договору за ініціативою позивача.   
Так, намір розірвати договір оренди від 02.09.2019 було викладено позивачем у претензії від 07.07.2021. Підставами для розірвання договору позивач у претензії зазначив п.п.7.4.4., 7.4.5. договору оренди, а саме  суттєве погіршення орендарем об`єкту оренди, устаткування, комунікацій будівлі; несплати орендарем орендної плати або інших платежів, передбачених умовами договору, протягом 2 (двох) і більше місяців поспіль. 
Наявна у справі виписка у АТ "Альфа-Банк" за період з 01.09.2019 по 29.06.2021, підтверджує той факт, що в станнє відповідач сплатив орендну плату в сумі 11000 грн. за лютий, платіж проведено банком 12.02.2021. 
Таким чином, в період з березня по червень 2021 року відповідач орендну плату не сплачував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 44000 грн.   
Судова колегія звертає увагу, що сторонами спору не подано до справи акт приймання-передачі щодо повернення об`єкта оренди орендодавцю, тому суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що об`єкт оренди перебуває у фактичному володінні відповідача.
За таких обставин, судом апеляційної інстанції не приймаються доводи апелянта щодо припинення орендних відносин та повернення об`єкта оренди позивачеві.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на несплату відповідачем орендних платежів за договором, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення вимог в частині стягнення орендної плати з відповідача.
Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 63035 грн. заборгованості по комунальним послугам, із яких 2317,63 грн. заборгованості за послуги водопостачання, водовідведення та зливові стоки, 14483,67 грн. заборгованості за стічні води з понаднормативним скидом, 46233,70грн. заборгованості за порушення правил водокористування, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води,  водовідведення,  газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
У відповідності до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 4.5. договору оренди від 02.09.2019 сторони узгодили, що орендар самостійно отримує та оплачує рахунки за отримані комунальні та інші послуги, пов`язані із обслуговуванням приміщення у строки, визначені постачальниками таких послуг.
Лист Філії "Інфоксводоканал" №2066 від 29.04.2021, акт №1309 від 14.04.2021 лист Філії "Інфоксводоканал" №3679 від 26.07.2021, акт звірки, картка платника підтверджують, що заборгованість в сумі за послуги водопостачання, водовідведення та зливні стоки, в сумі 14483,67 грн. за стічні води з понаднормативним скидом, 46233,70 грн. за порушення правил водокористування утворилась в період дії договору оренди від 02.09.2019 та за період фактичного перебування майна у володінні відповідача, отже, сплата такої заборгованості належить до обов`язку відповідача. 
У зв`язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 44000 грн. заборгованості з орендної плати, 63035 грн. заборгованості по комунальним послугам, із яких 2317,63 грн. заборгованості за послуги водопостачання, водовідведення та зливні стоки, 14483,67 грн. заборгованості за стічні води з понаднормативним скидом, 46233,70 грн. заборгованості за порушення правил водокористування. 
Також судом апеляційної інстанції не приймають до уваги посилання апелянта на безпідставне неприйняття судом до уваги протоколів допиту в якості доказів по справі, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.
Згідно з приписами ст. 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 Господарського процесуального кодексу України свідком може бути будь-яка дієздатна фізична особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити    свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що за положеннями Господарського процесуального кодексу України до компетенції представників сторін по справі не належить відібрання показань свідків у господарському процесі та оформлення з цього приводу будь-яких документів, що мали б юридичну значимість. Не можуть бути сприйняті судом протоколи допиту свідків від 16.07.2021 як посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на певні обставини, оскільки такі свідчення мають бути заявлені тільки шляхом вільного волевиявлення (а не примусу у вигляді допиту) у формі заяви, що посвідчена нотаріально, що відповідало б приписам ст.88 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин, судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято в якості доказів протоколи допиту адвокатом Григор`євим В.В. свідків від 16.07.2021, складені відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
З огляду на вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.  129,  269, 275,  276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дикого Олексія Миколайовича на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1967/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1967/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя:                                                                Н.М. Принцевська
                                                  
Судді:                                                                                              Г.І. Діброва
                        
                                                                                      А.І. Ярош