КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
справа №755/16029/20                                                  Головуючий у 1 інстанції: Савлук Т.В.
провадження №22-ц/824/15212/2021                                 Головуючий суддя: Олійник В.І.    
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 грудня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:  
Головуючого судді: Олійника В.І.,           
суддів: Музичко С.Г., Суханової Є.М., 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,-
 
в с т а н о в и в :
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті задоволено.
Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження:  м. Донецьк, громадянин України, чоловічої статі,  помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Донецьк Донецької області, причина смерті - набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця.
06 листопада 2020 року представник заявника ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року, яку обгрунтовув тим, що не вірно зазначено прізвище померлого ОСОБА_2 , а саме:  « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ».
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою задовольнити заяву про виправлення описки. 
Скарга обґрунтована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не правильно встановив докази, які мають значення для справи, неправильно їх дослідив та оцінив, чим порушив законні права апелянта на отримання вірного рішення суду про встановлення факту смерті його батька, а також встановив перешкоди в отриманні вірного свідоцтва про смерть, згідно діючого законодавства України та оформлення спадщини, що відкрилась після смерті батька  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вказує, що в паспорті батька, реєстраційному номері облікової картки платника податків та в довідці переселенця чітко вбачається літера «Є» в його прізвищі.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до  вимог ст.263  ЦПК України  судове рішення  повинно ґрунтуватися  на засадах  верховенства права,  бути законним  і обґрунтованим.  Законним є рішення,  ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм  процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
За  ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної  інстанції переглядає  справу за  наявними в ній і  додатково поданими  доказами та  перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах доводів та  вимог апеляційної  скарги.  Суд апеляційної  інстанції досліджує  докази,  що стосуються  фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення (п.19 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відмовляючи в задоволенні заяви про виправлення описки, суд першої інстанції виходив з того, що як убачається з документів, що містяться в матеріалах заяви, а саме з копій паспорту ОСОБА_2 , в рішенні суду відсутня описка в написанні прізвища особи, відповідно якого встановлено факт смерті.
Проте, вказане судове рішення не відповідає обставинам справи.
Відповідно до ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановлюється ухвала.
Отже правила вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.
Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22.02.2017 року) суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.
Встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті, задоволено.
Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження:  м. Донецьк, громадянин України, чоловічої статі,  помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк Донецької області, причина смерті - набряк легенів, атеросклеротична хвороба серця.
06 листопада 2020 року представник заявника ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року, яку обгрунтовув тим, що не вірно зазначено прізвище померлого ОСОБА_2 , а саме:  « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ».
Так, відмовляючи в задоволенні заяви про виправлення описки, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що до заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_1 долучено свідоцтво про народження, викладене російською мовою, з якого вбачається, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_6 » є батьками « ОСОБА_1 » (а.с.7).
Крім того, заявник долучив Лікарське свідоцтво про смерть №3714, також викладене російською мовою, відповідно до якого « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що матеріали справи містять копію паспорта громадянина України, з якої видно, що паспорт видано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки.
При цьому колегія суддів враховує п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Дніпровського районного суду 
м. Києва відповідно до вимог ст.379 ЦПК України. 
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)      неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)      недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)      невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)      порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної  ОСОБА_1 , скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 рокута направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,- 
 
       п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:                        

Судді: