06.10.21
22-ц/812/1877/21
                                                        
МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 484/37/20
Провадження № 22-ц/812/1877/21

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :
головуючого – Темнікової В.І.,
суддів – Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання –Горенко Ю.В.,
представників стягувача Кізік А.М., Лешковят Т.Є,
представника боржника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Максютенко О.А. в приміщенні того ж суду, за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Лідії Олександрівни від 20.05.2021 року про відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 65253065, боржник: ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Горбулінської Лідії Олександрівни неправомірними щодо відкладення проведення виконавчих дій, а також скасувати постанову головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Лідії Олександрівни від 20.05.2021 року про відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 65253065.
В обґрунтування скарги зазначав, що в Первомайському МВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 65253065 з приводу примусового виконання виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за №2/484/421/20, в якому зазначено : «визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16 зо 20 години та щосуботи з 10 до 20 години та надати право на побачення з дітьми у день їх народження - 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня з 10 до 14 години за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми». Виконавчий лист був пред`явлений до виконання у Первомайський міськрайонний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за місцем проживання, перебування, роботи боржника - ОСОБА_3 , що проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2 .
В подальшому виконавчий лист передано у провадження головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінській Л.О. (далі - державний виконавець) та нею винесено 23.04.2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження.
20.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 24.05.2021 року у ВП № 65253065 в зв`язку з тим, що 20.05.2021 року до Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано копію листка непрацездатності, виданого 12.05.2021 року ОСОБА_3 , за яким продовжено термін дії даного листка непрацездатності.
Стягувач ОСОБА_2 вважає, що винесена постанова від 20.05.2021 року державним виконавцем порушує його права та законні інтереси, як сторони виконавчого провадження та є безпідставною, неправомірною.
Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».
В клопотанні від 28.04.2021 року за вхідним № 6015, боржник ОСОБА_3 повідомила, що на виконання судового рішення, вона, її чоловік або інші довірені особи будуть надавати дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 за місцем їх реєстрації ( АДРЕСА_2 ).
Але, вже 13.05.2021 року боржник ОСОБА_3 надала клопотання щодо неможливості виконати рішення, оскільки хворіє та перебуває на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності від 12.05.2021 року, виданого лікарем ОСОБА_6 . В зв`язку з чим 13.05.2021 року державним виконавцем винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 14.05.2021 року у ВП № 65253065.
       Оскільки, відповідно до ч.1 ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів, то боржник скористався своїм правом на можливість відкласти проведення виконавчих дій у даному виконавчому провадження.
Але, 14.05.2021 року державним виконавцем відділу ДВС знову була винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 19.05.2021 року в зв`язку з тим, що 14.05.2021 року до відділу ДВС надано копію листка непрацездатності, виданого 12.05.2021 року ОСОБА_3 , тобто продовжено термін дії даного листка непрацездатності.
Однак, враховуючи, що 30.04.2021 року боржником також були надані довідки, потім уточнюючі довідки щодо хвороби неповнолітніх дітей, термін лікування яких подовжено до 10.05.2021 року (хоча 05.05.2021 року дітки перебували в садочку), що наче б то було поважною причиною невиконання судового рішення боржником, а по суті це безперервність термінів «поважності» невиконання судового рішення, то на думку стягувача, боржник зловживає своїми правами, наданими Законом України «Про виконавче провадження».
Також, на підтвердження цього, вказує, що згідно наданої інформації від 12.05.2021 року № 142 з ДНЗ ясла-садок № 34 «Зірочка», дітки: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були присутні в садочку 29.04.2021 року, 05.05.2021 року, а 30.04.2021 - відсутні за сімейними обставинами (зі слів матері). Крім того, станом на 29.04.2021 року та 05.05.2021 року, під час перебування дітей у ДНЗ ясла - садок № 34 «Зірочка» зовнішніх ознак інфекційних хвороб у дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було.
Тому, 17.05.2021 року стягувач звернувся до відділу ДВС з клопотанням про залучення спеціаліста (в разі потреби кількох спеціалістів) для з`ясування та роз`яснення чи дійсно встановлені діагнози неповнолітнім дітям: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , боржнику ОСОБА_3 лені є значною (фізично неможливою) перешкодою у проведенні виконавчих дій у ВП № 65253065, що дійсно позбавляє можливості боржника фізично та фактично виконати будь-які дії особисто чи скористатися допомогою інших осіб. Та просив в подальшому постійно залучати спеціаліста (в разі потреби кількох спеціалістів) в разі надання довідок про наявність хвороб неповнолітніх дітей чи боржника, якщо з боку боржника це є підставою - поважною причиною для відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 65253065.
Цього ж дня, 17.05.2021 року, державним виконавцем відділу ДВС було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання рішення без поважних причин згідно актів державного виконавця від 30.04.2021 року, 01.05.2021 року, 07.05.2021 року, 08.05.2021 року в результаті незабезпечення побачення стягувача з дітьми в порядку, визначеному судовим рішенням, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.
Однак, постанова державного виконавця від 17.05.2021 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн за невиконання рішення без поважних причин не зупинила дії боржника, які призводять, на думку стягувача, до зловживання своїми правами, наданими Законом України «Про виконавче провадження».
20.05.2021 року державним виконавцем була винесена наступна постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 24.05.2021 року у ВП № 65253065 в зв`язку з тим, що 20.05.2021 року до відділу ДВС надано копію листка непрацездатності, виданого 12.05.2021 року ОСОБА_3 , тобто продовжено термін дії даного листка непрацездатності.
Стягувач вважає, що хвороба матері, яка лікується амбулаторно, не є поважною причиною для відкладення проведення виконавчих дій та винесення в зв`язку з цим оскаржуваної постанови, оскільки, сам боржник повідомляє у своєму клопотанні від 28.04.2021 року, що крім самої ОСОБА_3 будуть надавати дітей стягувачу її чоловік або інші довірені особи. Тобто, з цього можна зробити висновок, що в разі настання якихось поважних причин, (наприклад, її хвороба, від`їзд), коли сам боржник фізично не має можливості передати дітей стягувачу на виконання рішення суду, то це може зробити замість боржника її чоловік чи інші довірені особи.
       Крім того, стягувач вважає, що хвороба матері, яка лікується амбулаторно, не є поважною причиною для відкладення проведення виконавчих дій та винесення в зв`язку з цим оскаржуваної постанови, оскільки амбулаторне лікування це лікування в домашніх умовах з періодичним візитом до лікаря або у встановлений ним час для огляду і проходження відповідних процедур у лікарні/спец.закладі, коли неможливо самостійно в домашніх умовах пройти відповідні процедури чи виконати їх через відсутність відповідних знань та навичок, та/або можливого подальшого подовження призначеного лікування та/або його коригування чи відміни. А також тому, що боржник згідно діагнозу не обмежений у можливості фізично та фактично самостійно без спеціальної сторонньої допомоги пересуватися у будинку, на вулиці, у лікарні, у магазині, за кермом особистого транспорту чи як пасажир у будь-якому транспорті, тощо, то у визначений час судовим рішенням повинен надати особисто чи через її чоловіка / інших довірених осіб неповнолітніх дітей на виконання даного рішення суду. Інакше, заявлене боржником в клопотанні від 28.04.2021 року не відповідає реальним, фактичним діям ОСОБА_3 щодо погодження нею виконати судове рішення та не перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми.
Крім того, звертає увагу на те, що боржник тричі продовжує листок непрацездатності, який виданий 12.05.2021 року ОСОБА_3 лікарем ОСОБА_6 , яка, в свою чергу знаходиться в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, майже за 100 км у дві сторони від м. Первомайськ Миколаївської області, де повинно бути виконане судове рішення, а боржник ОСОБА_3 , тричі їздила до зазначеного лікаря, це майже 600 км у дві сторони, для подовження листка непрацездатності. Хоча, жодного разу, за час свого лікарняного, його подовження, не скористалась можливістю особисто (згідно діагнозу фізично необмежена) або через свого чоловіка чи іншу довірену особу перевести дітей через вулицю, де проживає стягувач (домоволодіння боржника та стягувача розташовані поряд, двір у двір), для виконання судового рішення у визначений судом час, не створюючи своїми діями перешкод у спілкуванні батька зі своїми дітьми.
Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови від 20.05.2021 року державним виконавцем не було враховано об`єктивно всю наявну інформацію по виконавчому провадженні № 65253065, в тому числі письмові документи, не враховано, що безперервність термінів «поважності» невиконання судового рішення боржником, на думку стягувача, є зловживанням своїми (боржника) правами, наданими Законом України «Про виконавче провадження», та взагалі при винесенні даної постанови не застосовано принципи справедливості, неупередженості та об`єктивності, що передбачено ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», чим спричинило порушення прав та законних інтересів стягувача, як сторони виконавчого провадження.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив задовольнити скаргу.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його необґрунтованим, та таким що винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права, неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи.
В апеляційній скарзі зазначає, що при винесені ухвали від 25.08.2021 року судом помилково зазначено, що «скаржник помилково зазначає, що у рішенні суду, справа № 2/484/421/20 зазначено, що рішення суду про надання дітей може виконати не сама мати ОСОБА_3 , а інші довірені особи, що не відповідає дійсності», оскільки скаржник жодного разу не зазначав, не наполягав, як обґрунтування з боку скаржника/представника скаржника, що саме в судовому рішенні, справа № 2/484/421/20, зазначено, що крім боржника, можуть виконати рішення інші довірені особи. Про це зазначено в клопотанні від 28.04.2021 року, яке надала сама боржник ОСОБА_3 , і яким повідомила, що на виконання судового рішення, вона, її чоловік або інші довірені особи будуть надавати дітей, і в судовому засіданні про це зазначалось. 
Звертає увагу, що судове рішення по справа № 2/484/421/20, відповідно до ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» має виконуватися боржником, але по відношенню до дітей.
Крім того, стягувач вважає, що хвороба матері, яка лікується амбулаторно, не є поважною причиною для відкладення проведення виконавчих дій та винесення в зв`язку з цим оскаржуваної постанови державним виконавцем. Так як мати дітей будь-якими способами намагається ухилитися від виконання рішення, використовуючи як поважну причину довідки від лікаря щодо хвороб дітей чи себе самої саме з формальними діагнозами, які наче б то об`єктивно унеможливлюють виконання рішення з її боку, що не відповідає дійсності, це в подальшому призводить до нелегкого вибору спеціалістів ДВС між правом та обов`язком відкласти проведення виконавчих дій чи ні.
Крім того, суд при винесені ухвали від 25.08.2021 року про відмову в задоволенні скарги формально констатував положення ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» і об`єктивно не оцінив обставини чи не звернув уваги на те, що відкладення проведення виконавчих дій є правом, а не обов`язком виконавця, який повинен приймати рішення об`єктивно, неупереджено, справедливо, вмотивовано, обґрунтовано, а не з формальних підстав. Тобто, виконавець повинен перевірити наявність чи відсутність саме поважної причини, що об`єктивно перешкоджає проведенню виконавчих дій, щоб при прийнятті відповідного рішення виконавцем не були порушені права, свободи чи інтереси сторін. Інакше, при формальному підході до оцінки обставин виконавцем при прийнятті відповідного рішення, в даному випадку, з боку боржника будуть мати місце зловживання своїми (боржника) правами, наданими йому Законом України «Про виконавче провадження», через що, в свою чергу, призводить до порушення прав та інтересів вже стягувача. 
Також, суд першої інстанції при винесені ухвали від 25.08.2021 року про відмову в задоволенні скарги навіть не обґрунтував чому не бере до уваги доводи скарги щодо того, що амбулаторне лікування матері не є поважною причиною, що об`єктивно унеможливлює виконання судового рішення з боку боржника, та не дослідив саме тяжкість, вид захворювань, які наче б то об`єктивно унеможливлюють виконання даного судового рішення з боку боржника, тобто застосував надмірний формалізм при винесенні даного судового рішення. На підтвердження того, що хвороба матері, яка лікується амбулаторно, не є перешкодою для невиконання рішення винесено 2 ухвали суду від 20.07.2021 року (провадження № 6/484/73/21) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та від 26.07.2021 року (провадження №4-с/484/11/21) щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги і на те, що судовим рішенням не передбачено, що спілкування батька з дітьми повинно відбуватися обов`язково за присутності матері, тобто хвороба матері, в тому числі яка лікується амбулаторно, не може бути визнана обставиною, яка перешкоджає проведенню виконавчих дій. Через невиконання судового рішення боржником порушуються не тільки право дітей та батька на їх спілкування, а й обов`язок батька щодо участі у вихованні та розвитку своїх дітей. 
Більш того, з моменту відкриття виконавчого провадження, боржником жодного разу не було надано дітей для спілкування з батьком, тобто безперервно чиняться перешкоди з боку матері дітей і саме через поведінку матері, побачення/спілкування батька дітей з дітьми не відбулися жодного разу. Про що, в подальшому, на підтвердження дій, умислу не бажання боржника виконувати судове рішення, виконавцями було складено більше 43 актів про невиконання рішення, та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань більше 10 заяв про вчинення кримінального правопорушення з боку боржника за ст. 382 КК України щодо невиконання судового рішення. 
Посилаючись на викладене, просив скасувати ухвалу суду від 25 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити.
В судовому засіданні представники стягувача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.
Представник боржника ОСОБА_1 не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду- без змін.
Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).
Ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає.
Так, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.04.2021 року у справі № 2/484/421/20 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з синами: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щоп`ятниці з 16 до 20 години та щосуботи з 10 до 14 години та надано право на побачення з дітьми у день їх народження 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня з 10 до 14 години за місцем проживання батьків по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_13 у спілкуванні з дітьми. 
23.04.2021 року головним державним виконавцем Горбулінською Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 65253065.
20.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 24.05.2021 року, у зв`язку з надходженням до відділу копії листка непрацездатності, виданого 12.05.2021 року ОСОБА_3 . 
Тому суд дійшов висновку, що державний виконавець, отримавши копію листка непрацездатності виданого 12.05.2021 року на ім`я боржника ОСОБА_3 , правомірно виніс постанову про відкладення проведення виконавчих дій на строки передбачені ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження».
Також суд першої інстанції виходив з того, що викладені у скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскарженої постанови, оскільки вони, ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником положень Закону України "Про виконавче провадження", а також на тому, що скаржник помилко зазначає, що у рішенні суду у справі № 2/484/421/20 зазначено, що рішенні суду про надання дітей може виконати не сама мати ОСОБА_3 , а інші довірені особи, що не відповідає дійсності.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
  Відповідно до   ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
  У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою  статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
  У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
 У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
  Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.
Положеннями ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою   статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
  У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
 Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
 У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
 У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
  Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
 Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно до боржника застосували той чи інший вид юридичної відповідальності за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника.
 Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
В той же час  ст. 32 Закону «Про виконавче провадження» надає право виконавцеві відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.
Матеріали справи свідчать про те, що 20.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 24.05.2021 у зв`язку з надходженням до відділу копії листка непрацездатності, виданого 12.05.2021 року ОСОБА_3 . 
Не заперечуючи наявність у виконавця права на відкладення проведення виконавчих дій через хворобу сторони виконавчого провадження, передбаченого ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», на яке посилався суд, колегія суддів вважає, що під час винесення ухвали від 25 серпня 2021р. суд першої інстанції не врахував всю наявну інформацію по виконавчому провадженні № 65253065 до винесення виконавцем постанови від 20.05.2021р., а саме те, що 13.05.2021 року головним державним виконавцем Первомайського відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінською Л.О. була винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 14.05.2021 року через те, що боржник - ОСОБА_3 надала клопотання щодо неможливості виконати рішення суду та надати ОСОБА_2 неповнолітніх дітей, оскільки хворіє та перебуває на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності від 12.05.2021 року, виданого лікарем ОСОБА_6 ;
       14.05.2021 року державним виконавцем відділу ДВС знову була винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 19.05.2021 року в зв`язку з тим, що 14.05.2021 року до відділу ДВС надано копію листка непрацездатності, виданого 12.05.2021 року ОСОБА_3 , тобто продовжено термін дії даного листка непрацездатності.
Крім того 30.04.2021 року боржником були надані довідки, потім уточнюючі довідки, щодо хвороби неповнолітніх дітей, термін лікування яких подовжено до 10.05.2021 року, хоча 05.05.2021 року дітки перебували в садочку, що підтверджується інформацією від 12.05.2021 року № 142 з ДНЗ ясла-садок № 34 «Зірочка» про те, що дітки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були присутні в садочку 29.04.2021 року, 05.05.2021 року, а 30.04.2021 - відсутні за сімейними обставинами (зі слів матері). Крім того, в даній інформації зазначено, що станом на 29.04.2021 року та 05.05.2021 року, під час перебування дітей у ДНЗ ясла - садок № 34 «Зірочка» зовнішніх ознак інфекційних хвороб у дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було.
17.05.2021 року, державним виконавцем відділу ДВС було винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання рішення без поважних причин згідно актів державного виконавця від 30.04.2021 року, 01.05.2021 року, 07.05.2021 року, 08.05.2021 року, складених в результаті незабезпечення побачення стягувача з дітьми в порядку, визначеному судовим рішенням, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.
Слід також зазначити, що боржник згідно матеріалів справи зверталася до виконавчої служби з клопотанням від 28.04.2021 року про те, що крім самої ОСОБА_3 будуть надавати дітей стягувачу її чоловік або інші довірені особи за місцем їх реєстрації ( АДРЕСА_2 ) за умови, що діти перебуватимуть у гарному здоровому стані, а також в присутності органів опіки та піклування. 
       За такого, хвороба матері, яка лікується амбулаторно, з урахуванням конкретних обставин справи, не є поважною причиною для відкладення проведення виконавчих дій та винесення в зв`язку з цим оскаржуваної постанови, оскільки амбулаторне лікування це лікування в домашніх умовах з періодичним візитом до лікаря або у встановлений ним час для огляду і проходження відповідних процедур у лікарні/спец.закладі, коли неможливо самостійно в домашніх умовах пройти відповідні процедури чи виконати їх через відсутність відповідних знань та навичок, та/або можливого подальшого подовження призначеного лікування та/або його коригування чи відміни.
Доказів того, що ОСОБА_3 згідно наявного у неї діагнозу була обмежена у можливості фізично та фактично самостійно без спеціальної сторонньої допомоги пересуватися у будинку, на вулиці, у лікарні, у магазині, за кермом особистого транспорту чи як пасажир у будь-якому транспорті, тощо, суду надано не було.
З урахуванням викладено достатніх підстав для відкладення проведення виконавчих дій 20 травня 2021р. не було.
Суд зазначеним обставинам належної правової оцінки не надав та помилково дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_2 .
За такого ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,- 
П О С Т А Н О В И Л А: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Визнати дії головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Лідії Олександрівни щодо відкладення проведення виконавчих дій 20 травня 2021р. у ВП № 65253065 неправомірними.
Скасувати постанову головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбулінської Лідії Олександрівни від 20 травня 2021р. про відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 65253065.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України. 
Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року