ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 р.	Справа № 440/4540/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 22.01.21 по справі № 440/4540/20

за позовом          Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика"      
до         Державної екологічної інспекції Центрального округу                    
            про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Центрального округу, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункти 6, 14, 15, 16, 26, 27, 28 припису Державної екологічної інспекції Центрального округу від 24.06.2020 № 17/2/4-23.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика" відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» не передбачає при відсутності планованої діяльності, отримувати висновок з оцінки впливу на довкілля, а тому така вимога є протиправною. Вказує, що суд першої інстанції застосував ч.1 ст.3 Закону до даних правовідносин, при тому, що він не підлягав застосуванню. Стверджує, що по п.14 суд не застосував Закон №287-VІІІ від 07.04.2015 року, що у свою чергу, стало причиною застосування до даних правовідносин ст.105 Водного кодексу України, який не підлягав застосуванню. Також суд, на думку апелянта, дійшов хибного висновку про небезпечність компостного майданчика та необхідність облаштування спостережувальних свердловин.  Зауважує, що доводи відповідача про те, що побічні продукти є відходами, суперечать Закону №287-VІІІ від 07.04.2015 року та є недоведеними. Щодо п.15 припису зазначає, що  позивачем скидання виробничих стічних вод здійснюється не на земельну ділянку, а в спеціально обладнані місця, навозосховища та поля фільтрації. Стосовно п.16 припису вказує, що суд першої інстанції помилково застосував ст.46 Закону України «Про охорону земель» та ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», адже вони регулюють питання господарської діяльності, пов`язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, охорону навколишнього природного середовища від забруднення відходами, які не підлягали застосуванню. Вважає, що суд дійшов хибного висновку про небезпечність компостного майданчика та необхідність утилізації побічних продуктів, що суперечить ст.16 Закону №287-VІІІ від 07.04.2015 року. По пункту 26 припису щодо вирубування дерев за відсутності лісорубного квитка, стверджує, що згідно зі ст.4 Лісового кодексу України виробнича територія, на якій розміщувались дерева, не відноситься до лісового фонду України. Стосовно п.27 припису щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами, наголошує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст.44 Водного кодексу України та Порядок ведення державного обліку водокористування, затверджений наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 16.03.2015 №78, які передбачають, що саме на підставі даних лічильника здійснюється облік використаної води, а не розрахунковим методом, який взагалі не передбачений законодавчо, а також, що інформація, яка міститься в звіті є первинними даними про водокористувача та його водогосподарську діяльність. Обставину, що позивачем споживається 426 кубічних метрів на добу питної води, вважає такою, що не відповідає дійсності. По пункту 28 припису про неподання інспекції достовірної інформації щодо кількості забраної води з підземних свердловин ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" за період з 18.06.2017 р. по 17.06.2020 р., зауважує, що  інспекція отримала доступ до журналу обліку забраної води та даних звітності. 
Державна екологічна інспекція Центрального округу подала до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року без змін. Зазначає, що за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) з питань дотримання ТДВ «Кременчуцька птахофабрика" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, видано обов`язковий до виконання припис від 24.06.2020 року №17/02/4-23 для усунення порушень вимог природоохоронного законодавства. Стосовно п.6 припису вказує, що ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" здійснюється діяльність з інтенсивного вирощування птиці (потужності 60 тисяч місць і більше) - за відсутності документу дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, а саме: висновку з оцінки впливу на довкілля (п. 4 Додатку до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності»), що є невиконанням ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а тому пункт 6 припису винесено правомірно. Стосовно п.п. 14, 15 припису стверджує, що на земельну ділянку, що належить ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" на правах колективної власності на землю здійснюється скид зворотних стічних вод, виробничих стічних вод від основного виробництва, а також здійснено тимчасове розміщення побічних продуктів тваринного походження. Локальна мережа спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод довкола місця скиду зворотних стічних вод, скиду виробничих стічних вод від основного виробництва ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" не обладнана. Заходи щодо попередження забруднення підземних вод не здійснюються, що є порушенням статті 105 Водного кодексу України. Стосовно п.16 припису зауважує, що розміщення побічних продуктів тваринного походження (птиця свійська здохла) ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" призвело до забруднення земельних ресурсів, побічні продукти тваринного походження (птиця свійська здохла) являються джерелом забруднення земель сільськогосподарського призначення. Стосовно п.26 припису, зазначає, що під час натурного обстеження території виробничих підрозділів виявлено знесення зелених насаджень 41 дерева породи Берест до ступеня припинення росту за відсутності лісорубною квитка, що порушує статтю 69 Лісового кодексу України в частині спеціального використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Стосовно п.п. 27, 28 припису, вказує, що ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" представлено дозвіл па спеціальне водокористування №425/ПЛ/49д-19 від 17.07.2019 та вихідні дані щодо розрахунків водоспоживання та водовідведення ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" від 2019 року. Під час перевірки встановлено, що загальний показник використання води на утримання 586695 голів птиці свійської птиці складає 426, куб. м на добу. Спеціальний дозвіл па користування надрами у ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" відсутній. Стверджує, що достовірна інформація щодо кількості забраної води з підземних свердловин ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" за період з 18.06.2017 по 17.06.2020 па момент проведення перевірки не надано, що порушує статтю 19 Кодексу України про надра. Вважає, що відповідачем у ході розгляду справи доведено правомірність своїх дій щодо складення спірного припису в оскаржуваній частині.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу № 06-27/357 від 02.06.2020 та направлення від 02.06.2020 № 06-28/350 інспекторами Держекоінспекції Центрального округу у період із 03.06.2020 по 17.06.2020 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) з питань дотримання Товариством з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
17.06.2020 відповідачем складений акт №06-28/350 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
24.06.2020 відповідачем складений припис №17/02/4-23 про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства. 
          Не погодившись із вказаним приписом в частині пунктів 6, 14, 15, 16, 26, 27, 28, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у ході розгляду справи доведено правомірність своїй дій щодо складення спірного припису в оскаржуваній частині.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877-V). 
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу першого частини десятої цієї статті посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом. 
Порядок проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) визначений статтею 6 Закону №877-V, відповідно до абзацу четвертого частини першої якої підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
За приписами частини третьої статті 6 Закону №877-V суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
У силу частин першої, другої статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. 
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
А відповідно до частини п`ятої цієї статті, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
У силу абзацу дев`ятого частини шостої статті 7 Закону №877-V в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Згідно з частиною одинадцятою статті 7 Закону №877-V у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
За змістом частини першої статті 8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків. 
У свою чергу, частиною першою статті 10 Закону №877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання).
          Статтею 11 Закону №877-V передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Стосовно пункту 6 оскаржуваного припису щодо отримання висновку з оцінки впливу на довкілля на господарську діяльність, а саме: на потужності для інтенсивного вирощування птиці (60 тис місць і більше) за адресою: Полтавська область, Кременчуцький р-н, с.Потоки, вул. Л.Українки, 2 , колегією суддів встановлено наступне.
Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» N 2059-УІІІ  на підставі якого відповідач вимагає отримати висновок було прийнято 23.05.2017 року, набрав Закон чинності 18.06.2017 року, а введений в дію 18.12.2017 року.
Згідно Пункту 3 частини 1 статті 1 вищевказаного Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» він визначає, що планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтажі об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Довідки БТІ від 30.05.2018 року №61/2139 виданої КП «Кременуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в ході поточної інвентаризації  в будівлях цілісного майнового комплексу виявлено неточності та помилки, допущені через використання не сучасних приладів вимірювання та обчислення, при проведенні первинної інвентаризації в 90-х роках. Також зафіксовано ряд змін в будівлях цілісного майнового комплексу, таких як демонтаж некапітальних перегородок, встановлення некапітальних перегородок, будівництво навісів, тамбурів, частковий демонтаж будівель. Всі виявлені зміни відображені в технічному паспорті БТІ. Виявлені зміни не відносяться до самочинного будівництва, перепланування чи реконструкції на підставі інструкції про порядок проведення поточної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України№127 від 24.05.2001 року.
Однак,колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено обставини та не надано доказів, що ТДВ «КРЕМЕНЧУЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» здійснило будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище після введення в дію Закону, а саме 18.12.2017 року.
Тобто,  діюче законодавство не передбачає при відсутності планової діяльності в період дії Закону отримувати Висновок з оцінки впливу на довкілля, тому колегія суддів вважає , що вимога пункту 6 оскаржуваного припису є протиправною , не ґрунтується на вимогах Закону та є такою, що підлягає скасуванню.
Стосовно пункту 14 оскаржуваного припису щодо обладнання локальної мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод довкола місця тимчасового розміщення побічних продуктів тваринного походження ТДВ «КРЕМЕНЧУЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» за адресою Полтавська область, Кременчуцький р-н, с.Потоки, вул. Лесі Українки, 2 , колегією суддів встановлено наступне.
З посиланням на ч. 1 ст. 105 Водного кодексу України N 213/95-ВР від 06.06.1995, якою передбаено, що підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод, відповідач в супереч нормам даної статті вимагає обладнати локальну мережу спостережувальних свердловин довкола місця тимчасового розміщення побічних продуктів тваринного походження , при тому, що вищевказана стаття передбачає обладнання місць, які експлуатують накопичучі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів.
Відповідно до вимог ст. 1 ч. 1 пункту 3 Закону України "Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною" N 287 (далі Закон № 287) від 07.04.2015 року  зберігання побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною це тимчасове перебування побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною, з метою їх подальшого оброблення, переробки, утилізації чи видалення на спеціально облаштованих майданчиках, у бункерах, контейнерах, холодильних установках, конструкція яких запобігає потраплянню побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною, у ґрунт та водні об`єкти;
Матеріали справи свідчать , що позивачем виконано всі вимоги ст. 1 ч. 1 пункту 3 Закону  N 287 щодо тимчасового перебування побічних продуктів тваринного походження, що не призначені для споживання людиною III категорії у спеціальних герметичних контейнарах:
- розроблено Інструкцію щодо поводження з побічними продуктами тваринного походження III категорії, що не призначені для споживання людиною в умовах нештатної ситуації на ТДВ «Кременчуцька птахофабрика», затверджену Наказом Директора ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» №78 від 06.05.2020 року, яка розроблена у відповідності до вимог цього Закону N 287  від 07.04.2015,  проведено роботу яка  включає формування буртів розмірами ширина 3 метри, глибина 2 метри, довжина 50 метрів., перед формуванням заглибленого бурта укладено герметичну плівку з гідроізоляційними властивостями, а на неї компостовану суміш;
- відповідно до актів закриття прихованих робіт було проведено земельні роботи та влаштовано герметичну геомемрану. Підрядник, що виконував роботи з пайки швів геомембрани загальною довжиною протифільтраційного екрану протяжністю 182 метри надав гарантійний строк на свої роботи в десять років (гарантійний лист міститься в матеріалах справи), строк експлуатації об`єкта становить 50 років за умови належної експлуатації;
- безпечність компостного майданчика підтверджена висновками ННЦ «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини», що супроводжує процес компостування згідно договору від 25.05.2020 р., а саме: протокол випробувань №ХП/36-20 від 26.06.2020 року, де в п. 9 зазначено про відсутність сторонньої контамінації прилеглої території біологічними, мікробіологічними та токсикологічними забруднювачами, що свідчить про безпечність процесу компостування; протокол випробувань № ХП-77-20 від 30.10.2020, що за бактеріологічними, токсикологічними та фізико-хімічними показниками вміст буртів та стан складу не представляє загрозу для навколишнього середовища, тварин та людей, а також не буде впливати на будь-яку господарську діяльність господарства та інших суб`єктів господарювання, моніторинг стану вмісту буртів продовжується . 
Колегія суддів зазначає , що не надавши належної оцінки вищевказаним доказам, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про небезпечність компостного майданчика та необхідність облаштування спостережувальних свердловин.
Таким чином , колегія суддів вважає , що пункт 14 припису про порушення ТДВ «КРЕМЕНЧУЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» вимог Водного кодексу України є безпідставними та недоведеними, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та не застосував приписи Закону № 287 .
Стосовно пункт 15 припису щодо обов`язку обладнати локальну мережу спостережуваних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод довкола місця скиду зворотних стічних вод, скиду виробничих стічних вод від основоного виробництва ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" за адресою Полтавська область, Кременчуцький р-н, с. Потоки, вул. Лесі Українки, 2, колегією суддів встановлено наступне.
Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд керувався ст. 105 Водного кодексу України, яка визначає, що підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувані промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод. 
При цьому, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зазначивши, що на земельну ділянку, що належить ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" на правах колективної власності здійснюється скид зворотних стічних вод, виробничих стічних вод від основного виробництва, оскільки , як встановлено судом апеляційної інстанції скидання виробничих стічних вод здійснюється не на земельну ділянку, а в спеціально обладнані місця, навозосховища та поля фільтрації, що розташовуються на земельній ділянці ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" та належать їй на праві власності згідно реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна: 455925853224, що підтверджується Витягом з ДРРПННМ від 13.08.2018 року №134186567.          
Стосовно пункту 16 оскаржуваного припису щодо забруднення земель сільськогосподарського призначення, приведення земельної ділянки площею 1,7 га в стан придатний до використання за цільовим призначенням, а саме, ліквідувати джерело забруднення земельної ділянки - побічні продукти тваринного походження (птиця свійська здохла) шляхом проведення утилізації , колегією суддів встановлено наступне. 
Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд керувався статтями 45, 46 Закону України «Про охорону земель», статті 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статтею 33 Закону України «Про відходи». 
Проте, колегія суддів зазначає , що , в даному випадку, підлягає застосуванню Закон України "Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною" N 287 , оскільки саме цей закон є спеціальним щодо поводження з побічними продуктами та визначає способи поводження з ними. 
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 1 Закону N 287 побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною (далі - побічні продукти тваринного походження), - туша або частини туш забитих, загиблих тварин, сировина та продукти тваринного походження, що не призначені або визнані непридатними для споживання людиною.
Згідно вимог ст. 16 Закону N 287 продукти тваринного походження, що належать до категорії III, повинні бути використані, оброблені або перероблені одним або кількома з таких способів:
1) оброблені шляхом стерилізації під тиском або іншими рівноцінними методами і використані для виробництва кормів тваринного походження, крім тих побічних продуктів тваринного походження, що змінилися шляхом розкладання або псування та становлять ризик для здоров`я людини або тварини;
2) перероблені на органічні добрива, компостовані або перетворені на біогаз;
3) оброблені шляхом стерилізації під тиском або іншими рівноцінними методами та використані для фармацевтичного, хірургічного, промислового або сільськогосподарського виробництва;
4) перероблені відповідно до технологій, необхідних для виробництва продукції.
Так, ст. 16 Закону N 287  не передбачає проведення утилізації, натомість передбачає, що і продукти тваринного походження, що належать до III категорії, повинні бути використані, оброблені або перероблені одним або кількома з таких способів, зокрема пункт 2 передбачає, що вони можуть бути перероблені на органічні добрива, компостовані або перетворені на біогаз. 
Матеріали справи свідчать , що позивачем виконано роботи із влаштування компостного майданчика для виготовлення компосту із побічних продуктів. Процес компостування, який переривати не можна, проходить під наглядом Національного наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медецини» згідно договору від 25.05.2020 № 30/20.
Також, суд першої інстанції полкового погодився з доводами відповідача  , що побічні продукти є відходами, що суперечить приписам п.13 ч.1 ст. 1 Закону N 287 , в розумінні якого побічні продукти не є відходами.
Також, суд застосував ст.45 Закону України «Про охорону земель» N 962 згідно якої господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і грунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. 
При цьому, у разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання.
Нормативи гранично допустимих концентрацій небезпечних речовин у ґрунтах, а також перелік цих речовин встановлює Кабінет Міністрів України.
Проте, відповідач безпідставно дійшов висновку, що позивачем здійснено забруднення землі, оскільки жодного доказу на підтвердження даного факту не було надано, при тому, що вказана норма передбачає встановлення факту саме забруднення земель і грунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин,   не довів факту забруднення землі та грунту  побічниими продуктами тваринного походження III категорії та те , що вони   відносяться до небезпечних речовин.
Стаття 1 частина 1 пункту 3 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, що не призначені для споживання людиною» N 287  передбачає, що зберігання побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною, - тимчасове перебування побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною, з метою їх подальшого оброблення, переробки, утилізації чи видалення на спеціально облаштованих майданчиках, у бункерах, контейнерах, холодильних установках, конструкція яких запобігає потраплянню побічййх продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною, у ґрунт та водні об`єкти.
Як встановлено та вищезазначено позивачем дотримано приписи даної статті при влаштуванні компостного майданчика для виготовлення компосту із побічних продуктів тваринного походження, що не призначені для споживання людиною III категорії (туша птиці), а саме: відповідно до Інструкції поводження з побічними продуктами тваринного походження III категорії, що не призначені для споживання людиною в умовах нештатної ситуації на ТДВ «Кременчуцька птахофабрика», затвердженої Наказом Директора ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» №78 від 06.05.2020 року та розроблена у відповідності до вимог Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, що не призначені для споживання  людиною» проведено роботу , яка в себе включає: формування буртів розмірами ширина 3 метри, глибина 2 метри, довжина 50 метрів, перед формуванням заглибленого бурта укладено герметичну плівку з гідроізоляційними властивостями, а на неї компостовану суміш; Відповідно до Актів закриття прихованих робіт (додаємо до позову) було проведено земельні роботи та влаштовано герметичну геомемрану; Підрядник - TOB «Гідрокор-плюс», що виконував роботи, листом №25 від 12.05.2020 року з пайки швів геомембрани загальною довжиною протифільтраційного екрану протяжністю 182 метри надав гарантійний строк на свої роботи в десять років. Строк експлуатації об`єкта становить 50 років за умови належної експлуатації.
Враховуючи наведене , вимога відповідача про утилізацію побічних продуктів тваринного походження, що не призначені для споживання людиною III категорії (туша птиці) такою, що не ґрунтується на законі та суперечить ст. 16 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, які не призначені для споживання людиною» , оскільки дана стаття не передбачає утилізації, натомість передбачає, що продукти тваринного походження, що належать до категорії III, повинні бути використані, оброблені або перероблені одним або кількома з таких способів, зокрема пункт 2 передбачає, що вони можуть бути перероблені на органічні добрива, компостовані або перетворені на біогаз. Як встановлено судом та зазначено вище , позивачем проводиться робота з компостування під наглядом Національного-наукового центру «Інститут експериментальної і клінічної ветеринарної медицини» згідно договору.
Колегія суддів зазначає , що вимоги ст. 46 Закону України «Про охорону земель» та ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» взагалі регулюють питання господарської діяльності, пов`язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захоронениям відходів , вимоги ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» регулюють охорону навколишнього природного середовища від забруднення відходами. 
Однак , відповідно до пункту 1 ст.13 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, які не призначені для споживання людиною» до побічних продуктів тваринного походження, що належать до категорії III є: туші та їх частини або органи сільськогосподарських тварин і птиці, диких тварин, які внаслідок передзабійного огляду визнані придатними для споживання людиною, але після забою з будь-яких причин не використані для такого споживання, крім жуйних тварин, що потребують дослідження на губчастоподібну енцефалопатію.
Таким чином, відповідно до Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, що не призначені для споживання людиною»  туші птиці це не є відходами, а є побічними продуктами, що не призначені для споживання людиною.
Таким чином, вимоги відповідача , викладені в п.16 оскаржуваного припису не ґрунтуються на вимогах закону.
Стосовно пункту 16 оскаржуваного припису щодо вирубування дерев за відсутності лісорубного квитка, колегією суддів встановлено наступне.
 В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на вимоги ст. 69 Лісового кодексу України.
Відповідно до статті 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.
Як вказує позивач на території виробничих корпусів - пташників відсутні лісові ділянки, знаходяться лише поодинокі дикорослі ділянки, які  прибираються (вирубуються) при їх аварійності та якщо вони заважають у веденні господарської діяльності. 
Так, у зв`язку із наявність доповідної записки працівника ОСОБА_1 про падіння дерев біля пташника №6,  відповідно до Акту аварійності дерев в кількості 41 штука, що розташовані біля пташника №6 позивачем вирішено здійснити очищення території від чагарників та аварійних дерев силами працівників фабрики. 
Стаття 69 Лісового кодексу України передбачає , що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. 
Таким чином, вимоги , викладені в п.16 оскаржуваного припису щодо вирубування дерев за відсутності лісорубного квитка є безпідставними , оскільки у позивача  відсутні лісові ділянки.
Стосовно пунктів 26, 27, 28 оскаржуваного припису щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) ТДВ «Кременчуцька птахофабрика», колегією суддів встановлено наступне.
В обґрунтування вказаних приписів відповідач посилається на ч. 1 ст. 19 Кодексу України «Про надра».
В Акті за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища №06-28/350 від 17.06.20 року наведено розрахунок споживання птицею питної води , що виконаний на підставі вихідних даних щодо розрахунку водоспоживання та водовідведення ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» в 2019 році та вказано, що 155 тис голів птиці загальний показник використання води на утримання птиці складає 112,625 куб метрів на добу. Звіт ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» про виробництво продукції тваринництва кількість сільськогосподарських тварин і забезпеченість їх кормами за 2019 рік по формі №24 (річна) відповідно до якого кількість живих тварин складала 586695 голів птиці свійської. Отже , під час перевірки встановлено, що загальний показник використання води на утримання 586695 голів птиці свійської 426 куб метрів на добу.
Статтею 23 Кодексу України «Про надра» визначено, що землевласники в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.
Матеріали справи свідчать , що відповідно до копії журналу обліку забраної води ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» та звітності 2-ТП позивачем було спожито в 2018 році 68,1 тис кубічних метрів за рік та в 2019 році 62,6 тис кубічних метрів за рік, що в перерахунку на добове споживання у 2018 році становило в середньому 189,16 метрів кубічних за добу та в 2019 році - 173 метрів кубічних за добу.
При цьому, в Акті перевірки в п.24 встановлено , що загальний показник використання води на утримання 586695 голів птиці свійської складає 426 куб метрів на добу, що не відповідає фактичному споживанню поголів`ям, вимогам рецептури споживання води птицею та фізичним можливостям птиці даної породи.
Апелянт зазначає , що згідно розрахунку відповідача добова норма питної води однієї курки становить 726,10 мілілітрів на добу, що не відповідає рецептурі та фізичним можливостям птиці даної породи Ламон Браун, яка споживає не більше 280 мілілітрів води, даний нормативний розрахунок не відображає фактичну потребу у питній воді господарства, оскільки розрахункова норма потреби у питній воді була завищена в розрахунку шляхом множення на кофіцієнт 2,5 рази, що завищує норму витрат води та відповідно збільшує розрахункову потребу у питній воді на виробничі потреби; розрахунок здійснено відповідно до 100 000 голів молодняка., при тому, що у позивача станом на кінець 2019 року перебувало близько 140 000 голів молодняка; курей яєчних порід перебувало у пташинках близько 446 695 голів птиці при тому, що в нормативному розрахунку вказано 35000 голів птиці; кури м`ясних порід взагалі були відсутні, при тому, що в нормативному розрахунку враховуються в кількості 20 000 голів, що свідчить про безпідставність застосування даного нормативного розрахунку та те, що цей розрахунок не відображає фактичне споживання питної води господарством .
Пунктом 7 ст. 44 Водного кодексу України  передбачено обов`язок водокористувачу здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі, автоматизованими, облік забору та використання вод, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами.
Порядком ведення державного обліку водокористування, що затверджено Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 16.03.2015 № 78, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 квітня 2015 р. за № 382/26827 передбачено :
- ведення державного обліку водокористування здійснюється шляхом подання водокористувачами звітів про використання води за формою № 2ТП-ВОДГОСП (річна) (далі - Звіт) (пункт 1.3. Порядку);
- звіт складається на основі даних первинного обліку водокористування згідно з показниками засобів вимірювальної техніки, результатів вимірювань показників якості води (не менше ніж один раз на квартал), які подаються до організацій, що належать до сфери управління Держводагентства, разом зі Звітом (пункт 1.7. Порядку);
- інформація, що міститься у Звіті, є первинними даними про водокористувача та його водогосподарську діяльність (пункт 1.8. Порядку);
- особа, що підписала Звіт, забезпечує правильність складання Звіту, достовірність наведених у ньому даних і своєчасне його подання (пункт 1.13 Порядку).
Позивачем на підставі даних лічильника забору питної води ведеться облік водокористування, дані якого відображено в журналі обліку води. 
На підставі таких даних подається звітність по формі 2-ТП-водгосп (річна) щодо об`єму водоспоживання підприємством. 
Інформація, що міститься у Звіті відповідно до п.1.8 Порядку є первинними даними про  водокористування та водогосподарську діяльність.
Дані, які містяться у Звітах по формі 2-ТП-водгосп (річна) не були визнані недостовірними та не спростовані відповідачем. 
Так, відповідно до Звітів по формі 2- ТП-водгосп (річна) за 2018-2019 роки господарством в середньому споживається близько 169,72 метрів кубічних на добу, що також включає потребу у воді на вологе прибирання  пташника та стік з проточних напувалок.
Згідно розрахунку загальноприйнятих у рецептурі птахівництіва потреба у воді дорослої птиці становить подвійну норму корму, що становить потребу у воді для поїння птиці 129,072 метра кубічних на добу, що не включає потребу у воді на вологе прибирання пташника та стік з проточних напувалок.
Згідно розрахунку на підставі рекомендацій селекціонерів з Нідерландів щодо водоспоживання цієї породи курей потреба у питній воді становить 120,272 метра кубічних на добу на напування птиці, що не включає потребу у воді на вологе прибирання пташника та стік з проточних напувалок.
Згідно розрахунку, виконаного на підставі відомчих норм технологічного проектування іВНТП-АПК-04.05) проектне водоспоживання на  поголів`я становить 176,27 метрів кубічних на добу, що також включає потребу у воді на вологе прибирання пташника та стік з проточних напувалок.
Таким чином, суд першої інстанції помилково не застосував  приписи ст. 44 Водного кодексу України та Порядку ведення державного обліку водокористування, що затверджено Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 16.03.2015 № 78 до даних правовідносин, які передбачають, що саме на підставі даних лічильника здійснюється облік використаної води, а не розрахунковим методом, який не передбачений ані Законом вні жодним підзаконним актом, що свідчить про необґрунтованість  вимог п. 27 припису .
Враховуючи споживання ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» води на побутові для обслуговування працівників та технічні потреби: миття пташників, приміщень споживання добової води, що вказано в журналі обліку і не перевищує 229 метрів кубічних за добу в 2018 рік та 222 метрів кубічних у 2019 році та відповідає фактичному споживанню води, доводи відповідача є хибними та свідчить про відсутність підстав для отримання дозволу на надра відповідно до ст. 19 Кодексу України «Про надра».
Стосовно доводів суду та відповідача про надання до інспекції достовірної інформації щодо кількості забраної води з підземних свердловин ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" за період з 18.06.2017р по 17.06.2020 р , колегія суддів зазначає , що позивачем відповідно до п.7 ст. 44 Водного кодексу України здійснюється облік використаної води засобами вимірювальної техніки, облік забору та використання вод подаються відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом. Позивачем саме на підставі даних лічильника забору питної води обліковується та відображається в журналі обліку води та відповідно до даних звітності по формі 2-ТП-водгосп (річна) подається інформація щодо об`єму водоспоживання підприємством. Зауважень з боку відповідача стосовно належного обліку забраної води в оскаржуваному приписі не наведено. 
Під час перевірки інспекція отримала доступ до журналу обліку забраної води та даних звітності щодо кількості забраної води з підземних свердловин ТДВ "Кременчуцька Птахофабрика" за період з 18.06.2017р по 17.06.2020 р .
Відповідно до частини 2статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних пунктів припису , колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні оскаржуваного припису відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, принципи обґрунтованості та гласності прийняття рішень, що суперечить приписам ст. 2 КАС України, а тому пункти 6,14,15,16, 26, 27, 28 припису від 24.06.2020  року №17/2/4-23 Державної екологічної інспекції центрального округу підлягають скасуванню.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновку суду першої інстанції.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.
Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що суд першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 по справі № 440/4540/20 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким   позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати пункти 6,14,15,16, 26, 27, 28 припису від 24.06.2020  року №17/2/4-23 Державної екологічної інспекції центрального округу. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  04.10.2021 року