П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
17 грудня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 753/15553/21
Провадження: № 33/824/5716/2021
                                       
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О., 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гончаренко Вікторії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 
на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, винесену під головуванням судді Курічової В.М., 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и л а :
 
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року провадження у справі відносно  ОСОБА_2  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись із  таким судовим рішенням, 09 грудня 2021 року адвокат Гончаренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
Клопотання обґрунтовано тим, що в судовому засіданні у справі 29 вересня 2021 року суддею не було проголошено ані повного, ані короткого тексту постанови. Зазначила, що повний текст оскаржуваного судового рішення було отримано скаржником лише 06 жовтня 2021 року, а тому строки при поданні апеляційної скарги 13 жовтня 2021 року порушені не були. Верховний Суд у справі № 640/10143/19 вказав, що строки обчислюються з моменту отримання постанови у справі скаржником. Вказала, що згідно положень статті 285 КУпАП, постанова суду повинна була бути вручена потерпілій не пізніше 01 жовтня 2021 року, проте, фактично була вручена лише 06 жовтня 2021 року. Також зазначила, що в порушення вимог закону судовий розгляд адміністративного матеріалу не фіксувався технічними засобами. 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Тобто, діючий КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження з моментом винесення постанови, а не отримання її копії.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, які таке право належить, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести скаржник, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані скаржником.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається, тобто дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
Від судів вимагається вказувати підстави.
Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.
Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13, пункти 46-48,)   суд вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто, принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR2003-Х).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. 
З матеріалів справи убачається, що вперше апеляційна скарга на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року була подана адвокатом  Гончаренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційну скаргу повернуто адвокату Гончаренко В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 .
Повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга була надіслана засобами поштового зв`язку на адресу суду 13 жовтня 2021 року, тобто, після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження. Проте, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження до суду надано не було.
Вдруге апеляційна скарга разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження була подана адвокатом Гончаренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 18 листопада 2021 року. 
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження 25 листопада 2021 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 та адвокат Гончаренко В.В., яка діє в її інтересах, були присутніми під час розгляду справи в суді першої інстанції 29 вересня 2021 року, тому їм було відомо про прийняте судом рішення та строки його оскарження. При цьому, судом апеляційної інстанції не було взято до уваги твердження скаржника стосовно того, що однією з причин пропуску на апеляційне оскарження було отримання експертного висновку Національного Науково-експертного Центру Головної Ради Українських Офіцерів у даній справі лише 12 жовтня 2021 року, оскільки викладені твердження не містять посилань на обставини, які б об`єктивно могли зашкодити своєчасно подати апеляційну скаргу.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції втретє, скаржниця вказує, що строки на апеляційне оскарження порушені не були, оскільки такі строки обчислюються з моменту отримання постанови скаржником.
Проте, як неодноразово зазначалось судом апеляційної інстанції, діючий КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження виключно з моментом винесення постанови, а не отримання її копіїучасником справи.
Не приймаються до уваги посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, висловлену у адміністративній справі № 640/10413/19, оскільки вказана позиція стосується обчислення процесуальних строків за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, КУпАП фактично встановленодва різних порядки оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення: 
порядок, визначений КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП - для оскарження постанов адміністративної комісії, виконавчого комітету (виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільської, селищної, міської ради, іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення (п. 1-3 ч. 1 ст. 288 КУпАП) («загальний порядок»); 
та  порядок, визначений КУпАП - для оскарження постанов суду про накладення адміністративного стягнення (ч. 2 ст. 287 КУпАП) («спеціальний порядок оскарження»). 
Статтею 294 КУпАП визначеносаме спеціальний порядок оскарження постанов суддів у справах про адміністративні правопорушення. 
Статтями 289-293 КУпАП встановлені особливості оскарження постанови (крім постанов суду) по справахпро адміністративне правопорушення, які  є суттєво відмінними від визначених статтею294 КУпАП правил оскарження постанов суддів у справах про адміністративні правопорушення. Оскарження постанови адміністративного органу здійснюється, зокрема, шляхом подання «скарги», на відміну від «апеляційної скарги», яка подається на постанову судді у справах про адміністративні правопорушення. 
Що стосується доводів скаржника про порушення судом першої інстанції строків вручення постанови суду, суд звертає увагу на те, що положеннями статті 285 КУпАП визначено, що постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається потерпілому на його прохання.
Отже, положення статті 285 КУпАП зобов`язують суд вручити копію постанови потерпілому лише на його прохання. В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи клопотання потерпілої ОСОБА_1 чи її представника про вручення або направлення їм копії постанови місцевого суду.
Також, положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, на відміну від положень Кримінального процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексуадміністративного судочинства України, не передбачено здійснення фіксування судового процессу,  а також оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, а тому такі посилання скаржника як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження також не можуть бути взяті судом до уваги.
Як потерпіла ОСОБА_1 , так і її адвокат  Гончаренко В.В. були присутніми в судовому засіданні 29 вересня 2021 року, були обізнані з результатом розгляду справи,  порядком та строками оскарження рішення суду, проте правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, діючи на власний розсуд, скористались поза межами  строку, встановленого ст. 294 КУпАП.
Підсумовуючи наведене, доходжу висновку, що наведені скаржником уклопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження не перебувають у площині поважних причин, які були, чи об`єктивно є непереборними, тобто, такими, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом.
При цьому, слід відмітити, що вимоги адвоката Гончеренко В.В. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 , викладені у клопотанні, стосуються поновлення строків на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, в той час, коли мотиви заявленого клопотання зводяться виключно до того, що такий строк потерпілою пропущено не було. 
За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності нових документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, а апеляційну скаргу адвоката Гончаренко В.В. в інтересах ОСОБА_1  на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року повернути  особі, яка її подала.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
У задоволенні клопотання адвоката Гончаренко Вікторії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року про закриття провадження по справі відносно  ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відмовити.
Апеляційну скаргу з доданими до неї додатками повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   Т.О. Невідома