СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року                                 м. Харків                        Справа № 917/114/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя  Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" (вх. № 1580 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.04.2021 у справі №917/114/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Тимощенко О.М., повний текст рішення складено та підписано 05.04.2021) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", м.Полтава,
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс", м. Полтава,
про стягнення 403 115,83 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" 403 115,83 грн заборгованості, з яких: 395   438,88 грн борг за спожиту активну електричну енергію, 6141,13 грн пеня, 1535,82 грн 3% річних.             
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.04.2021 позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" 394 405,68 грн основного боргу, 5 886,23 грн пені, 1 472,09 грн 3% річних та судовий збір в розмірі 6026,46 грн.
В частині стягнення 1033,20 грн основного боргу, 254,90 грн пені та 63,73 грн 3% річних залишено позовну заяву без розгляду.
Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріали справи  не містять доказів поставки відповідачу електричної енергії за договором  про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22300045 в сумі 1033,20 грн., тому суд залишив без розгляду позовні вимоги про стягнення 1033,20 грн заборгованості. Як зазначено в рішенні, позивачем за період з 01.12.2020 - 15.12.2020 нараховано  пеню та 3% річних   на заборгованість в сумі 51829,68 грн, тоді як матеріали справи містять докази постачання електричної енергії за договором  №22300045 лише в сумі 50 902,32 грн. Отже, як зазначено в рішенні, відсутність доказів, які б підтверджували постачання електричної енергії за договором в сумі  51 829,68 грн унеможливлює нарахування пені та 3% річних на зазначену заборгованість та унеможливлює розгляд справи по суті в частині заявленої пені та 3% річних, в зв`язку з чим судом залишено без розгляду позовні вимоги про стягнення пені в  сумі 254,90 грн та 3% річних в сумі 63,73 грн на підставі ст. 226 ГПК України. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 05.04.2021 у справі №917/114/21 та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити.
Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції проігнорував факт визнання позивачем відсутності будь-яких договірних відносин між підприємствами до 01.10.2020 (споживання здійснювалось в позадоговірному порядку), та факт не надання відповідачу щомісячно рахунків на оплату. Рахунки не надавались, період нарахування невідомий, об`єм споживання не підтверджений жодними доказами; не проаналізовано з якої причини договори про постачання електричної енергії були укладені 01.10.2020, а споживання здійснювалось з 01.10.2019.
05.07.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7660), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що АТ «Полтаваобленерго» наділений виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії. Дані про фактичні обсяги електричної енергії для споживача ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс плюс» підтверджуються довідкою АТ «Полтаваобленего», доданою до листа вих.№14-21-04/284 від 01.03.2021. На підставі даних отриманих від АТ «Полтаваобленего» ТОВ «Полтаваенергозбут» було сформовано та виставлено рахунки за активну електричну енергію з урахуванням послуг розподілу та акти купівлі-продажу електричної енергії. Відповідачем було підписано та направлено позивачу заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з 01.10.2019 на умовах комерційної пропозиції постачальника №5-УП для споживачів універсальної послуги, яка діє для споживачів електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі та освітлення дворів, східців і номерних знаків. Сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.10.2019. Крім того, зазначив, що 30.04.2021 ТОВ «УК «Сервіс Плюс» звернулось до ТОВ «Полтаваенергозбут» з листом та повідомило, що після набрання законної сили рішення у справі №917/114/21 відповідачем буде вирішено питання про оплату боргу по договорам №22300048, №22300049, №22300052. Після прийняття рішення у справі товариство здійснювало оплати за спожиту електричну енергію 05.05.2021, 06.05.2021 12.05.2021, 08.04.2021. Часткова сплата відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію, письмове звернення боржника з листом, свідчить, на думку позивача, про визнання останнім такого боргу.
01.09.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№10141), в яких позивач, зокрема вказує, що відповідачем здійснювалися та продовжують здійснюватися оплати за спожиту електричну енергію.
25.10.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№12211), в яких позивач вказує, що відповідачем оскаржується рішення тільки в частині переданих ОСР обсягів спожитої електричної енергії. Щодо здійснених позивачем нарахувань, в тому числі пені та 3% річних рішення відповідачем не оскаржується. Зазначає, що станом на 23.10.2021 заборгованість за спожиту електричну енергію за договорами: №№22300017, 22300023, 22300028, 22300036, 22300037, 22300043, 22300045, 22300048, 22300049, 22300052 сплачена. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В., яка входила до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №917/114/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.
У судове засідання 09.09.2021 з`явились представники позивача, які проти апеляційної скарги заперечували.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 09.09.2021.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги,  колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.06.2018 № 575 було прийнято рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" ліцензії на право провадження діяльності з постачання електричної енергії споживачам. 
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі - Постанова) були затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. 
Пунктом 2 Постанови визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. 
Пунктом 7 Постанови передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви- приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (п.13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень” Закону).
Згідно з п.1.2.7 ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Відповідно до п.1.2.8. ПРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. 
Згідно з п.3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається  шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
01.10.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" (споживачем) підписано та направлено до позивача заяви-приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг із зазначеними підприємством персоніфікованими даними (а.с. 101-120 т.1).
01.10.2020  між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Сервіс Плюс», споживачем, укладено договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг: №22300013, №22300017, №22300020, №22300022, №22300023, №22300028, №22300035, №22300036, №22300037, №22300038, №22300041, №22300043, №22300045, №22300048, №22300049, №22300052 по об`єктах зазначених у заявах приєднання на умовах комерційної пропозиції №5- УП (додаток №3 до договору), що діє для споживачів електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків (а.с.21-100 т.1). 
Відповідно до п.2.1 договорів постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Згідно з п.3.4 договорів датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. 
Пунктом 5.1 договорів передбачено, що споживач розраховується з постачальником за  спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. 
Умовами п.5.2 договорів визначено, що спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію. 
Відповідно до п.5.3 договорів ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором. 
Згідно з п.5.5 договорів ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України “Про ринок електричної енергії” і ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, встановлена Регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію.  
Умовами п.5.6. договорів передбачено, що інформація про діючу ціну на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування. 
Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.7 договорів).  
Пунктом 5.8 договорів узгоджено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.  
Відповідно до п.5.9 договорів розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.  
Згідно з п.5.10 договорів оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник  має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів). У разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право  вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції (п. 5.11. договорів); 
Відповідно до п.6.2 договорів споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. 
Згідно з п.13.1 договорів, договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, фактичного споживання електричної енергії або оплати рахунків за спожиту електричну енергію. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні. Сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.10.2019. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. У частині виконання грошових зобов`язань,  договір діє до повного їх виконання. 
Зі змісту комерційних пропозицій №5-УП  для споживачів універсальної послуги до договорів (а.с.25, 30, 35, 40, 45, 50, 55, 60, 65, 70, 75, 80, 85, 90, 95, 100 т.1) вбачається, що: 
- ціна електричної енергії в копійках за 1 кВт*год складає: 140 без ПДВ, 168 з ПДВ;  
- розрахунковий період: календарний місяць з першого по останнє число включно;
- термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк оплати: по закінченню розрахункового місяця, розрахунок за спожиту електричну енергію оплачується  протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду;  
- споживач отримує рахунок та акт в зручний для нього спосіб: в центрах обслуговування споживачів; через особистий електронний кабінет; факсимільним зв`язком; поштовим зв`язком; електронною поштою. У разі неотримання споживачем рахунку у визначені цією комерційною пропозицією строки не з вини постачальника, рахунок за фактично спожиту електричну енергію вважається отриманим споживачем 12 числа місяця, наступного за звітним; 
- у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання споживач сплачує суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України. Штрафні санкції сплачуються на поточний рахунок постачальника, який вказується в рахунках, протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка. Строк позовної давності по нарахуванню штрафних санкцій встановлюється відповідно до ст.266 ЦК України; 
- договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2020. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою однієї із сторін у порядку, визначеному чинним законодавством України, але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань. 
Позивач вказує, що у період з 01.11.2020 по 15.01.2021 відповідач споживав електричну енергію, а оплату за неї здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 395   438,88 грн. На підтвердження постачання електричної енергії надав:
1) акти по договорам купівлі-продажу електричної енергії за вересень 2020 року, які отримані відповідачем 22.10.2020, скріплені підписами та печатками сторін:
- №22300013 на суму 63315,84 грн, 
- №22300017 на суму 12018,72 грн, 
- №22300020 на суму 23383,92 грн, 
- №22300022 на суму 41598,48 грн, 
- №22300023 на суму 3039,12 грн, 
- №22300028 на суму 4841,76 грн,
- №22300035 на суму 55974,24 грн,
- №22300036 на суму 37621,92 грн,
- №22300037 на суму 9871,68 грн,
- №22300038 на суму 40704,72 грн,
- №22300041 на суму 13599,60  грн,
- №22300043 на суму 36726,48 грн,
-№22300045 на суму 50902,32 грн,
- №22300048 на суму 22560,72 грн,
- №22300049 на суму 2859,36 грн,
- №22300052 на суму 3304,56 грн 
та рахунки  №А22300013, №А22300017, №А22300020, №А22300022, №А22300023, №А22300028, №А22300035, №А22300036, №А22300037, №А22300038, №А22300041, №А22300043, №А22300045, №А22300048, №А22300049, №А22300052 на оплату спожитої активної електричної енергії по договорам від 20.10.2020 (а.с.126-141 т.1);
2) акти по договорам купівлі-продажу електричної енергії за листопад 2020 року, які направлені відповідачу 30.11.2020:
- №22300013 на суму 73686,48 грн, 
- №22300017 на суму 14479,92 грн, 
- №22300020 на суму 41040,72 грн, 
- №22300022 на суму 51268,56 грн, 
- №22300023 на суму 4179,84 грн, 
- №22300028 на суму 9282,00 грн,
- №22300035 на суму 67880,40 грн,
- №22300036 на суму 38149,44 грн,
- №22300037 на суму 17015,04 грн,
- №22300038 на суму 44051,28 грн,
- №22300041 на суму 22044,96 грн,
- №22300043 на суму 37848,72 грн,
- №22300048 на суму 22560,72 грн,
- №22300049 на суму 2859,36 грн,
- №22300052 на суму 3304,56 грн 
та рахунки  №А22300013, №А22300017, №А22300020, №А22300022, №А22300023, №А22300028, №А22300035, №А22300036, №А22300037, №А22300038, №А22300041, №А22300043, №А22300048, №А22300049, №А22300052 на оплату спожитої активної електричної енергії по договорам від 30.11.2020 (а.с.142-159 т.1);
3) акти по договорам купівлі-продажу електричної енергії за грудень 2020 року, які отримані відповідачем 11.01.2021, скріплені підписами та печатками сторін:
- №22300013 на суму 3089,52 грн, 
- №22300017 на суму 641,76 грн, 
- №22300020 на суму 3603,60 грн, 
- №22300022 на суму 1858,08 грн, 
- №22300023 на суму 450,24 грн, 
- №22300028 на суму 1243,20 грн,
- №22300035 на суму 6506,64 грн,
- №22300036 на суму 2064,72 грн,
- №22300037 на суму1476,72 грн,
- №22300038 на суму 3339,84 грн,
- №22300041 на суму 1542,24 грн,
- №22300043 на суму 1419,60 грн,
та рахунки  №А22300013, №А22300017, №А22300020, №А22300022, №А22300023, №А22300028, №А22300035, №А22300036, №А22300037, №А22300038, №А22300041, №А22300043 на оплату спожитої активної електричної енергії по договорам від 31.12.2020  (а.с.159-172 т.1).   
13.11.2020 позивачем направлено відповідачу претензію №02-9-1/4669 від 11.11.2020  про сплату заборгованості за договорами у розмірі 387   263,52 грн (а.с. 205-209 т.1). 
У зв`язку з несвоєчасним виконанням умов договору позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 6141,13 грн та 3% річних у розмірі 1535,82 грн за загальний період з 01.11.2020 по 31.12.2020. 
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1   ст.11 Цивільного кодексу України   (далі -   ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч.2   ст.11 ЦК України   визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України   передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із   ст.526 ЦК України   зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1   ст.626 ЦК України   договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував факт визнання позивачем відсутності будь-яких договірних відносин між підприємствами до 01.10.2020 (споживання здійснювалось в позадоговірному порядку). 
Як свідчать матеріали справи, 01.10.2020 відповідачем було підписано та направлено позивачу заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. 
01.10.2020  між ТОВ «Полтаваенергозбут» та ТОВ «Управляюча компанія «Сервіс Плюс» укладено договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг: №22300013, №22300017, №22300020, №22300022, №22300023, №22300028, №22300035, №22300036, №22300037, №22300038, №22300041, №22300043, №22300045, №22300048, №22300049, №22300052 по об`єктах зазначених у заявах приєднання на умовах комерційної пропозиції №5- УП. 
Згідно з п.3.4 договорів датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. 
В заявах погоджено початок постачання з 01.10.2019.
Пунктом 13.1 договорів передбачено, зокрема, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.10.2019. 
Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
За таких обставин, посилання апелянта про відсутність будь-яких договірних відносин між підприємствами до 01.10.2020 є необґрунтованими, оскільки шляхом подання відповідачем заяв-приєднання останній приєднався до умов договору  про постачання електричної енергії споживачу, погодивши початок постачання з 01.10.2019.
Щодо посилання відповідача на те, що йому не надавались щомісячно рахунки на оплату, період нарахування невідомий, об`єм споживання не підтверджений жодними доказами, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з додатку 3 до договорів «Комерційна пропозиція №5-УП  для споживачів універсальної послуги» споживач отримує рахунок та акт в зручний для нього спосіб: в центрах обслуговування споживачів; через особистий електронний кабінет; факсимільним зв`язком; поштовим зв`язком; електронною поштою. У разі неотримання споживачем рахунку у визначені цією комерційною пропозицією строки не з вини постачальника, рахунок за фактично спожиту електричну енергію вважається отриманим споживачем 12 числа місяця, наступного за звітним.
Матеріалами справи підтверджується, що акти по договорам та рахунки на оплату за вересень 2020 року отримані відповідачем 22.10.2020. Акти та рахунки оплату за вересень 2020 року підписані відповідачем та скріплені печаткою товариства. Акти та рахунки за листопад 2020 року були направлені відповідачу поштою 30.11.2020, що підтверджується списком згрупованих відправлень №10, копія якого додана до матеріалів справи. Акти та рахунки за грудень 2020 року отримані відповідачем 11.01.2021, підписані та скріплені печаткою товариства. Крім того, рахунки за грудень 2020 року, акти звірки були направлені на адресу відповідача поштою 15.01.2021, що підтверджується списком згрупованих відправлень №10, копія якого додана до матеріалів справи.
За таких обставин, матеріалами справи спростовуються посилання відповідача на неотримання ним рахунків на оплату.
Відповідно до п.2.3.11 ПРРЕЕ комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог   Закону України   "Про ринок електричної енергії",   Кодексу комерційного обліку   та цих Правил.
Згідно з п.2.3.14 ПРРЕЕ постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до   Кодексу комерційного обліку.
Пунктом 8.6.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020   № 716)  передбачено, що зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку (у ролі оператора зчитування даних з лічильників) відповідно до цього Кодексу та умов договору.
Пунктом 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 передбачено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.
Згідно з п.12.4.4 «Перехідні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії, до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів ТКО, адміністрування процесів зміни електропостачальника, припинення електропостачання, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії за рахунок коштів, передбачених у тарифі на розподіл/передачу електричної енергії.
Відповідно до п.4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому   Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому   Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (п.4.12 ПРРЕЕ).
Згідно з п.4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому   Кодексом комерційного обліку.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1442 AT "Полтаваобленерго"  видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності. 
Таким чином, обсяги спожитої електричної енергії встановлюються оператором системи, яким у даному випадку є АТ «Полтаваобленерго», який наділений виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії. Позивач не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами.
Отже, позивачем  сформовано акти купівлі-продажу електричної енергії та рахунки на оплату з фактичними обсягами електроенергії на підставі даних AT "Полтаваобленерго". 
Дані про фактичні обсяги електричної енергії для споживача ТОВ “Управляюча компанія “Сервіс плюс” підтверджуються довідкою AT "Полтаваобленерго", доданою до листа  вих. №14-21-04/284 від 01.03.2021. 
Листом від 30.11.2020 за №02-9-1/5087 позивачем було роз`яснено відповідачу, що зазначені рахунки сформовані у відповідності до вимог п. 9.6.1 ПРРЕЕ, а отже вони містять інформацію в розрізі кожного рахунку про розрахунковий період та об`єми спожитої електричної енергії. Для отримання інформації щодо початкових та кінцевих показників лічильника заявнику необхідно звернутися до оператора системи розподілу, а саме до AT "Полтаваобленерго".
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування обсягів спожитої ним електричної енергії, відповідно до п.8.6.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, зокрема, фото лічильників з іншими показаннями, звернення до оператора щодо коригування показників спожитої електричної енергії за оспорюваний період тощо.
Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що період нарахування невідомий, об`єм споживання не підтверджений жодними доказами.
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 395 438,88 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг: №22300013, №22300017, №22300020, №22300022, №22300023, №22300028, №22300035, №22300036, №22300037, №22300038, №22300041, №22300043, №22300045, №22300048, №22300049, №22300052, що поставлялась у листопаді – грудні 2020 року.
Однак, як свідчать матеріали справи, доказів на підтвердження поставки відповідачу в листопаді 2020 року електричної енергії  на суму 51829,68 грн та грудні 2020 року електричної енергії на суму 1033,20 грн за договором  про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22300045 матеріали справи не містять. Позивачем до позовної заяви додано лише акт по договору купівлі-продажу електричної енергії №22300045 за вересень 2020 року на суму 50 902,32 грн та рахунок №А22300045 від 20.10.2020 на суму 50 902,32 грн. 
Позивачем вказано, що відповідачем 16.12.2020 здійснено оплату спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг  №22300045  в сумі  51 829,68 грн, неоплаченою є сума 1033,20 грн. 
Суд першої інстанції залишив  без розгляду позовні вимоги щодо стягнення 1033,20 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22300045 на підставі ст.226 ГПК України. 
Однак, колегія суддів вважає неправомірним даний висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 226 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав залишення позову без розгляду.
Однак, судом першої інстанції не зазначено на підставі якого саме пункту ст.226 ГПК судом залишено без розгляду частину вимог (стягнення вартості електричної енергії за грудень 2020 року) стосовно яких в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження їх виникнення.  
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що судом першої інстанції, зокрема, витребувались докази постачання відповідачу електроенергії за вказаний період по зазначеному договору, а позивач їх не надав, або, що позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення без розгляду позову в частині стягнення 1033,00 грн за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22300045, з урахуванням чого рішення місцевого господарського суду в частині залишення без розгляду позовних вимог у розмірі 1033,00 грн прийнято з порушенням норм процесуального права.
Оскільки матеріали справи  не містять доказів поставки відповідачу електричної енергії за договором  про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг  №22300045 в сумі 1033,20 грн, у задоволенні позову про стягнення 1033,20 грн заборгованості слід відмовити.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу електричної енергії за договорами про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у листопаді-грудні 2020 року, окрім договору №22300045,  в загальній сумі 394 405,68 грн. 
Доказів оплати зазначеної суми матеріали справи не містять, в зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в сумі 394   405,68 грн.
Позивачем також заявлено до стягнення 6141,13 грн пені та 1535,82 грн 3% річних за період з 01.11.2020 по 31.12.2020.
Згідно зі   ст.610 ЦК України   порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України   унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема   сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони. Мета цивільно-правової відповідальності відновлення порушених майнових прав.
Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 4 ст.231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).
Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на   користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно зі ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.
Пунктом 4.17 ПРРЕЕ унормовано, що за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором.
За змістом ст.625 ЦК України   боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Пунктом 5.11 договорів передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції. 
Комерційними пропозиціями №5-УП передбачено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання споживач сплачує суму боргу з урахуванням вимог ст.625 ЦК України. 
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних зазначив, що позивачем за період з 01.12.2020 - 15.12.2020 нараховано  пеню та 3% річних   на заборгованість в сумі 51 829,68 грн, тоді як матеріали справи містять докази постачання електричної енергії за договором  №22300045 лише в сумі 50 902,32 грн. Відсутність доказів, які б підтверджували постачання електричної енергії за договором в сумі 51 829,68 грн унеможливлює нарахування пені та 3% річних на  зазначену  заборгованість та унеможливлює розгляд справи по суті в частині заявленої пені та 3% річних.  З огляду на що, залишив без розгляду  позовні вимоги про стягнення пені в  сумі 254,90 грн та 3% річних в сумі 63,73 грн на підставі ст. 226 ГПК України. 
Однак, колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що як вбачається з наданих розрахунків, позивачем пеню та 3% річних за договором №222300045 нараховано за постачання електричної енергії у вересні 2020 року. Акт та рахунок за вересень 2020 року по вказаному договору міститься в матеріалах справи.
Представниками позивача у судовому засіданні 25.10.2021 було зазначено, що сума 51829,68 грн  при розрахунку пені та 3% річних за вересень 2020 року була вказана помилково.
У вересні 2020 року позивачем по договору №222300045 було виставлено акт та рахунок на суму 50902,32 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів зазначає, що правомірним розміром пені є сума у розмірі 6141,86 грн та 3% річних у розмірі 1533,22 грн. Враховуючи те, що позивач просить суд стягнути з відповідача 6141,13 грн пені, що є правом позивача, стягненню підлягає сума пені у розмірі, визначеному позивачем. У задоволенні позову про стягнення 2,60 грн 3% річних слід відмовити, як необгрунтованих.  
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Полтавської області від 05.04.2021 у справі №917/114/21 підлягає зміні.
Відповідно до п.п. б) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення. 
Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 05.04.2021 у справі №917/114/21 змінити. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс плюс" (вул. Європейська, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36020, код ЄДРПОУ 40387653) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (вул. Панянки, 65Б, м. Полтава, Полтавська область, 36007, код ЄДРПОУ 42223804) 394405,68 грн основного боргу,   6141,13 грн пені, 1533,22 грн 3% річних та   6031,21 грн судового збору за подання позовної заяви.»

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено    03.11.2021 

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           О.А. Пуль  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель